Справа № 380/2394/23
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2023 рокусправа № 380/2394/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Академії Державної пенітенціарної служби (вул. Гонча, 34, м. Чернігів, Чернігівська область, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Академії Державної пенітенціарної служби до ОСОБА_1 , у якій позивач просить суд:

Академія Державної пенітенціарної служби звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить:

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби витрати пов`язані з утриманням її в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 112715,86 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби понесені судові витрати в сумі 2684,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідача було звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, а тому у нього виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання відповідача під час навчання, яке в добровільному порядку не сплачено.

Ухвалою суду від 28.02.2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 30.03.2023 року продовжено позивачу процесуальний строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 25.04.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що після звільнення 09.12.2022 року з Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)», ще до подачі позовної заяви Академією Державної пенітенціарної служби (а саме - з 23 січня 2023 року відповідно наказу за №65/к від 20.01.2023 року) відповідач влаштована на роботу на посаду фахівця Солом`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, з 22 травня 2023 року, відповідно до наказу №435/к від 18.05.2023 року, переведена на посаду провідного інспектора цього ж відділу. На даний час відповідач є працівником Державної кримінально-виконавчої служби України і продовжує працювати у державному секторі народного господарства. Звільнення з ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» було викликано виключно необхідністю зміни місця проживання з особистих (сімейних) обставин та бажанням продовжувати роботу в Державній кримінально-виконавчій службі України за новим місцем проживання, Від продовження праці в системі Державної кримінально-виконавчої служби відповідач не відмовлялась. Звертає увагу, що норма п. 2 Указу Президента України №77/96 від 23 січня 1996 року «Про не заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» встановлює обов`язку для особи, яка навчалась за рахунок державних коштів, працювати в державному секторі народного господарства три роки безперервно а лише передбачає загальний трирічний строк, протягом якого особа повинна працювати в державному секторі. Крім цього, відповідно п.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року за №261 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Разом із тим, відповідно до п.9 вказаної Постанови Кабінету Міністрів України стягнення суми витрат припиняється в разі повторного прийняття особи на службу в поліцію. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , наказом ректора Академії Державної пенітенціарної служби України від 22.07.2017 № 252/ОД з 15.08.2017 року була зарахована курсантом першого курсу денної форми навчання Академії Державної пенітенціарної служби за державним замовленням.

22.10.2018 року між Академією Державної пенітенціарної служби (виконавцем) з однієї сторони, Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (замовником) з другої сторони та відповідачем з третьої сторони укладено контракт № 357 про здобуття освіти (надалі - Контракт).

Відповідно до наказу Академії № 97/ОС від 17.06.2021 відповідачу присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавра та видано диплом про освіту.

Також судом встановлено, що з 15.08.2017 по 18.06.2021 відповідач за рахунок коштів державного бюджету перебувала у період навчання на грошовому, продовольчому, речовому, медичному забезпеченні, була забезпечена житлом із наданням відповідних комунальних послуг.

Відповідно до умов Контракту, відповідач навчалась в Академії на денній формі навчання за рахунок коштів державного бюджету та зобов`язувалась після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про національну поліцію» в повному обсязі за весь період її фактичного навчання.

Згідно до абз. 7 п. 1 Контракту Академія зобов`язана проводити претензійно-позовну діяльність у справах про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі.

Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов Контракту, відповідач була направлена для подальшого проходження служби до Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» (направлення на роботу від 19.06.2021 №89).

Наказом начальника установи від 18.06.2021 №40/ОС-21 відповідача призначено на посаду інспектора відділу режиму і охорони.

Наказом начальника установи від 08.11.2022 №107/ОС-22 відповідача було звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням), про що позивача було повідомлено листом Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» від 15.11.2022 вих. №6456.

Відповідно до довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 від 18.06.2021 №5/1630, яка була складена на підставі «Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських», затвердженого Постановою КМУ від 12 квітня 2017 року № 261, сума визначених до відшкодування витрат за період навчання з 15.08.2017 по 18.06.2021 становить 112715,86 грн., в тому числі:

- грошове забезпечення з нарахуваннями - 60047,73 грн.,

- продовольче забезпечення - 36669,49 грн.,

- речове забезпечення - 7638,21 грн.,

- медичне забезпечення - 649,81 грн.,

- оплата комунальних послуг та за спожиті енергоносії - 7710,62 грн.

Окрім іншого судом встановлено, що після випуску з Академії відповідача листом від 16.12.2022 №13/3276 було повідомлено про необхідність, у разі звільнення, відшкодування витрат, пов`язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі.

Однак, відповідач витрати на своє утримання не відшкодувала.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Частиною 5 статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 року № 2713-IV встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Законом України «Про національну поліцію» 02.07.2015 року № 580-VIII, а саме розділом VII «Загальні засади проходження служби в поліції», статтею 74 «Підготовка поліцейських у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання» зазначено, що підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається. Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно Статуту Академії державної пенітенціарної служби, затвердженого наказом Мін`юсту України № 1592/5 від 05 травня 2021 року, Академія є самоврядним та автономним вищим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання, який є державною установою, фінансується за рахунок коштів державного бюджету і віднесено до сфери управління центрального органу виконавчої влади - Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 2 Указу Президента України від 23 січня 1996 №77/96 «Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією навчального закладу договір, та в разі відмови відпрацювати в державному секторі народного господарства три роки відшкодовують витрати за весь період навчання.

Частиною першою ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.1 ст. 626, ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього ЦК України, актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до п. 2 Указу Президента України № 77/96 від 23 січня 1996 року «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» вищі навчальні заклади України здійснюють підготовку спеціалістів: за рахунок коштів Державного бюджету України, республіканського бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів - за державним замовленням; за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб - для роботи у недержавному секторі народного господарства; за рахунок власних коштів особи - для роботи у державному і недержавному секторі народного господарства (за бажанням). Установлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов`язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

З матеріалів справи судом встановлено, що наказом начальника Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» від 18.06.2021 №40/ОС-21 відповідача призначено на посаду інспектора відділу режиму і охорони. Наказом начальника вказаної установи від 08.11.2022 №107/ОС-22 відповідача було звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням).

Водночас, із долучених відповідачем до відзиву документів, судом встановлено, що наказом Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області від 20.01.2023 №65/к відповідача було призначено на посаду фахівця Солом`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області з 22 травня 2023 року. Відповідно до наказу вказаної установи від 18.05.2023 року №435/к, відповідача переведено на посаду провідного інспектора цього ж відділу.

З наведеного суд висновує, що відповідач продовжила працювати у системі Державної кримінально-виконавчої служби України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, який визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі: дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Відповідно до п. 9 вказаного Порядку, стягнення суми витрат припиняється, зокрема, в разі повторного прийняття особи на службу в поліцію.

Суд зауважує, що норми ст. 74 та Указу Президента України № 77/96 від 23 січня 1996 року «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» не містять застереження щодо обов`язку особи, після закінчення нею вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, безперервно працювати протягом трьох років у державному секторі народного господарства, зокрема, у системі Державної кримінально-виконавчої служби України.

Оскільки позивач звернувся до суду із даним позовом 08.02.2023, тобто після працевлаштування відповідача у Солом`янському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області (20.01.2023), суд висновує про передчасність висновків позивача про припинення відповідачем роботи у системі Державної кримінально-виконавчої служби України та необхідність стягнення з відповідача в судовому порядку понесених у зв`язку із навчанням відповідача витрат.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд висновує про необхідність відмовити в задоволенні позову.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі зі сплати судового збору відповідно до положень ст. 139 КАС України відсутні, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Академії Державної пенітенціарної служби до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 10.11.2023 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович