Справа № 160/11445/19
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 листопада 2023 рокуСправа №160/11445/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Рищенко А.Ю., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа №160/11445/19 до виконання, -

УСТАНОВИВ:

25.10.2023 представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання в адміністративній справі №160/11445/19, в якій просив: поновити пропущений строк протягом трьох місяців для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 160/11445/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2017, та зобов`язано виплату та нарахування пенсії з вказаного періоду, а також виконавчого листа про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 768,40 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 заяву представника ОСОБА_1 призначено до розгляду на 06.11.2023.

Представники заявника та відповідача в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Заява розглянута відповідно до ст.376 КАС України, а саме неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

При вирішенні даної заяви, суд виходить з наступного.

Частиною 1, 2 ст. 376 КАС України встановлено, що стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Перевіривши матеріали заяви представника ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа №160/11445/19 до виконання, суд приходить до висновку про необхідність повернення цієї заяви, виходячи з такого.

Судом встановлено, що подана до суду заява підписана представником Матвієнко Л.Л. за довіреністю Чеботаєвим Андрієм Миколайовичем, на підтвердження повноважень якого надана ксерокопія довіреності №61АА8136137 від 30.07.2021, посвідченої нотаріусом Неклиновського нотаріального округу Ростовської області (російська федерація) Гилиною Л.А.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 2 вказаної статті довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Частиною 9 зазначеної норми передбачено, що довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23.06.2005 № 2709-IV (далі - Закон № 2709-IV) документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні у разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 34 Закону № 2709-IV порядок видачі, строк дії, припинення та правові наслідки припинення довіреності визначаються правом держави, у якій видана довіреність.

Конституцією України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (стаття 9).

Відповідно до чинної на час видачі довіреності статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, яка була ратифікована Верховною Радою України 10 листопада 1994 року та 14 липня 1995 року набула чинності для України, документи, що на території однієї з договірних сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з договірних сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших договірних сторін доказовою силою офіційних документів.

Законом України від 01.12.2022 № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», що набрав чинності 23.12.2022, постановлено:

Керуючись положеннями статті 62 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 24 Закону України «Про міжнародні договори України», зупинити у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162);

Керуючись положеннями статті 54 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 84 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, статті 24 Закону України «Про міжнародні договори України», вийти з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162).

Отже, судом установлено, що представник позивача Чебюотаєв А.М. втратив повноваження на представництво інтересів позивачки за вищевказаною довіреністю на підставі Закону України від 01.12.2022 № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», яким зупинено у відносинах з російською федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, що набрала чинності для України 14 липня 1995 року, зокрема, стаття 13 якої допускала прийняття засвідчених у рф документів (довіреностей) на території України без спеціального посвідчення (апостилю).

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що заяву про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа №160/11445/19 до виконання подано особою, яка не має права її підписувати.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

В зв`язку з тим, що положеннями ст. 376 КАС України не передбачено вирішення питання про повернення заяви у разі встановлення, що остання підписана неуповноваженою особою, вважаю за необхідне, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, застосувати аналогію закону, а саме: в даному випадку застосувати загальні положення КАС України п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на вищевикладене, заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. ст. 169, 248, 293-297, 376 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа №160/11445/19 до виконання - повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та у строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя А. Ю. Рищенко