Справа № 400/10435/23
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 р.№ 400/10435/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В.С., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
про:визнання дій протиправними
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому заявлено позовні вимоги: визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у рапорті про звільнення від 29.07.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач проходить військову службу у ЗСУ. 29.07.2023 позивач подав рапорт на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби у запас відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу. Підставою звільнення зазначено необхідність постійного догляду за тіткою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, що проживає разом з ним та не має інших осіб, які б могли здійснювати за нею постійний догляд. За результатом розгляду рапорту відповідач листом від 03.08.2023 №5231/окп відмовив у задоволенні рапорту, оскільки поданий позивачем до рапорту про звільнення висновок Лікарсько-консультативної комісії, не може бути підставою для звільнення позивач зі служби.

Ухвалою суду від 22.08.2023 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Відповідач відзив на позов не надав.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 .

29.07.2023 ОСОБА_2 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом та відповідними підтверджуючими документами про звільнення з лав Збройних сил України згідно підпункту г) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", через необхідність здійснення постійного догляду за тіткою ОСОБА_3 яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

За результатами розгляду рапорту, командиром військової частини НОМЕР_1 , відповідачем відмовлено у звільненні з лав Збройних сил України згідно підпункту г) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в зв`язку з тим, що позивачем до рапорту не надано відповідний висновок медико-соціальної експертної комісії, згідно з яким ОСОБА_3 потребує постійного догляду. Як на правову підставу військова частина НОМЕР_1 посилається на нормативно-правові акти в сфері регулювання роботи лікарсько-консультативних комісій, а саме: Постанову Кабінету Міністрів України №413 від 12.06.2023, Наказ МОЗ України від 09.04.2008 №189.

Не погодившись з результатами розгляду його рапорту позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідач у Листі від 03.08.2023 №5231/окп на рапорт позивача зазначив, про те, що висновок лікарсько-консультативної комісії не є належним підтверджуючим документом для звільнення з військової служби у запас на підставі підпункту г) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", посилаються на Постанову Кабінету Міністрів України №413 від 12.06.2023 "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» (далі-Постанова 143), де зазначено, що військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

З такою позицією відповідача суд не погоджується виходячи з наступного:

У преамбулі Постанови 413, Зазначено: "Відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статті 106 Кодексу цивільного захисту України, пункту 35 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Указом Президента України від 10 серпня 2012 р. №470, пункту 28 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 29 жовтня 2012 р. №618, Кабінет Міністрів України постановляє:

1. Затвердити перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, що додається."

На момент прийняття Постанови №413, стаття 26 Закону №2232 не містила переліку сімейних обставин, що можуть бути підставою для звільнення, а містила лише посилання на відповідну постанову КМУ.

Під час дії воєнного стану пункт 2 частини 4 статті 26 «Про військовий обов`язок і військову службу» доповнений підпунктом г) згідно із Законом 2122-ІХ від 15.03.2022; в редакції Закону 2169-ІХ від 01.04.2022.

Безпосередньо Законом №2169-ІХ від 01.04.2022 підпункт "г" викладений в такій редакції:

«г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

- у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

- у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько- консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

- військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

- військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

- один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

- військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років";».

Станом на момент виникнення спірних правовідносин, норми ст. 26 Закону №2232 уже містять виключений перелік сімейних обставин, за якими можливе звільнення військовослужбовця з служби.

Пунктом 2 розділу II Прикінцеві положення Закону 2169-ІХ зобов`язано Кабінет Міністрів України протягом одного місяця з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити перегляд і приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Проте, станом на час розгляду даної справи, Кабінет Міністрів України не виконав свого обов`язку щодо приведення положень Постанови №413 у відповідність з новою редакцією ст. 26 Закону №2232.

Таким чином, в даній ситуації норми ст. 26 даного Закону та перелік поважних причин затверджених Постановою 413 суперечать одна одній, а тому оскільки закони мають вищу юридичну сили, перед постановами Уряду, суд, керуючись принципом визначеним ч.3 ст.7 КАС України, застосовує норми Закону.

Отже, відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232 звільняються з військової служби під час дії воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Але, навіть незважаючи на незастосування до спірних правовідносин положень Постанови КМУ №413, вищезазначена норма закону передбачає альтернативу у тому який саме висновок має підтверджувати необхідність здійснення постійного догляду: медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії.

Судом встановлено, що відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії комунального некомерційного підприємства Центр первинної медичної допомоги Любомльської міської ради № 474 від 22.06.2023, ОСОБА_3 , 30.03.1936 року потребує постійного стороннього догляду.

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04.07.2023, виданого Любомльською міською радою, вбачається, що ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду терміном довічно та такий догляд до моменту мобілізації здійснював її племінник ОСОБА_1 .

Суд враховує, що позивачем дотримано законодавчо визначену процедуру подання рапорту та доданих до нього документів. Крім того, на виконання пп. г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ позивачем підтверджено наявність поважних сімейних обставин відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, підтверджена також і та обставина що позивач проживає в одному помешканні зі своєю тіткою, вони пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, позивач надавав послуги з догляду.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем до рапорту про звільнення від 29.07.2023 р. надано достатні докази на підтвердження того, що його тітка має потребу у постійному догляді, а тому наявні підстави для звільнення позивача з військової служби відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо відмови у рапорті від 29.07.2023 року про звільнення з військової служби.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. С. Брагар