Справа № 520/10028/19
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 листопада 2023 р.Справа № 520/10028/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду питання про відвід судді Кононенко З.О., який викладено в заяві ОСОБА_1 у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2023 року у справі №520/10028/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Другого апеляційного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 ) на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2023 року у справі №520/10028/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії.

У ході апеляційного перегляду даної справи ОСОБА_1 було подано до Другого апеляційного адміністративного суду заяву, в якій остання зазначила про те, що суддя Кононенко З.О. була головуючим у справі №520/10028/19 раніше, тому вона просить, керуючись ст.37 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), призначити до розгляду її апеляційну скаргу на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2023 року іншим складом суду.

Відтак, зі змісту цієї заяви ОСОБА_1 можна зробити висновок, що остання заявляє відвід судді Кононенко З.О. у справі №520/10028/19, з підстав, визначених ст.37 КАС України.

Колегія суддів, дослідивши доводи поданої заяви та матеріали справи, не вбачає правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Кононенко З.О. у справі №520/10028/19, з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Приписами ст.37 КАС України визначено, що суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення, крім випадку, коли проведення врегулювання спору за участю судді було ініційовано суддею, але до закінчення встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строку сторона заперечила проти його проведення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, винесеного за результатами нового розгляду цієї справи. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі. Положення цієї частини не застосовуються у випадку розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстав, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Приписами ч.2 ст.6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді є презумпцією, поки не надано доказів протилежного.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення Європейського Суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі "Мироненко і Мартенко проти України", заява № 4785/02 та рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України", заява № 21722/11).

Практика цього Суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

ЄСПЛ в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Особа яка подала заяву про відвід судді (суддів), повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді (суддів) у розгляді справи.

Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Як встановлено з поданої заяви ОСОБА_1 про відвід судді Кононенко З.О., заявниця мотивує та обґрунтовує подану нею заяву тим, що суддя Кононенко З.О. вже раніше була головуючим у справі №520/10028/19.

Колегія суддів встановила, що ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 року у цій справі, яка була прийнята колегією суддів (головуючий суддя - Кононенко З.О., судді - Сіренко О.І., Калиновський В.А.), на підставі п.4 ч.1 ст.299 КАС України, було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2019 у справі №520/10028/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії.

Вказана ухвала суду апеляційної інстанції є чинною та не скасовувалася в касаційному порядку.

Факт вирішення суддею Кононенко З.О. справи №520/10028/19 в суді апеляційної інстанції відсутній.

Відтак, те, що суддя Кононенко З.О., як головуючий суддя, вже раніше у даній справі взяла участь в постановленні ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 року, не дає правових підстав, визначених ст.37 КАС України, вважати, що наявні підстави для її відводу.

Наведені ОСОБА_1 у її заяві про відвід судді Кононенко З.О. у справі №520/10028/19 обставини не можуть слугувати підставами для відведення судді як такі, що викликають сумнів у її неупередженості або об`єктивності.

Заявницею не наведено інших підстав для відводу судді, передбачених ст.ст.36, 37 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, оскільки підстави для відводу судді Кононенко З.О. у справі №520/10028/19 відсутні, колегія суддів приходить до висновку, що заявлений відвід судді Кононенко З.О. у справі №520/10028/19, який викладено в заяві ОСОБА_1 , є необґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 39, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати відвід судді Кононенко З.О. у справі №520/10028/19, який викладено в заяві ОСОБА_1 - необґрунтованим.

Передати справу №520/10028/19 для вирішення питання про відвід судді у порядку, передбаченому ст.40 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Мінаєва О.М.
Судді Кононенко З.О. Калиновський В.А.