Справа № 200/1829/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року справа №200/1829/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року (повне судове рішення складено 31 липня 2023 року) у справі № 200/1829/23 (суддя в І інстанції Михайлик А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.04.2023 про відмову в призначенні пенсії відповідно до статті 114 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі № 1058-IV); зобов`язання призначити пенсію на пільгових умовах за Списком №2 з 10.04.2023 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) в редакції, що діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Позивач зазначила, що рішення відповідача, яким їй відмовлено в призначенні пенсії за віком з підстав недосягнення віку призначення пенсії, прийнято із порушенням норм матеріального права. Позивач зауважила на тому, що під час призначення пенсії відповідач мав керуватися положеннями п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ, як то передбачено рішенням Конституційного суду України № 1-р/2020 у справі 1-582018(746/15) від 23.01.2020. Редакцією п. б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», чинною до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ визначено право на призначення пенсії на пільгових умовах жінок, зайнятих повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком N2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після настання 50 років при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Оскільки на момент звернення позивач досягла віку 50 років та мала необхідний стаж роботи (загальний та спеціальний), відповідачем протиправно відмовлено їй в призначенні пенсії за віком.

У позовній заяві позивач просила зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення, проте в мотивувальній частині позову зазначила, що позивач має право на призначення пенсії від дня досягнення нею віку 50 років.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 41 від 18.04.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі 1-5/2018 (746/15) на підставі заяви від 10.04.2023.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наголошує, що призначення позивачу пенсії мало вирішуватися на підставі ст. 114 Закону № 1058-IV, відповідно до приписів якої позивач набуде право на пенсію за віком на пільгових умовах після досягнення віку 55 років, підстави для застосування до спірних правовідносин ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відсутні.

Посилаючись на положення Закону № 1058-IV, відповідач зауважив на тому, що суд не є тим органом, якому надані повноваження в сфері призначення пенсій та не може підміняти компетентний орган, не може перебирати на себе функції призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії за Списком №2 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону 1788-XII.

У відзиві на апеляційну скаргу представником позивача висловлено згоду з рішенням місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

10.04.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

18.04.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області за наслідком розгляду наданої заяви прийнято рішення № 41 про відмову в призначенні пенсії. Рішення вмотивовано недосягненням позивачем 55 років, що є віком призначення пенсії, встановленим пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV. В рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 30 років 10 місяців 06 днів, пільговий стаж за Списком № 2 23 роки 07 місяців 28 днів. За змістом рішення зараховано всі періоди роботи згідно наданих документів.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законом № 1788-XII та Законом № 1058-IV.

Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено розділом XIV-1«Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян». Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 цього Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До цих змін порядок призначення пенсій на пільгових умовах визначався ст. 13 Закону № 1788-XII. Так, п. б ст.13 цього закону в редакції, чинній до з 01.04.2015 передбачала, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Рішенням Конституційного суду № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного рішення застосуванню підлягають стаття13, частина друга статті14, пункти «б» - «г» статті54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнано неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний суд встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Положення зазначеним нормативно-правових актів суперечать один одному.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

В рішенні у зразковій справі № 360/3611/20 Велика палата Верховного суду зазначила, що суперечність положень Законів № 1788-XII та Закону № 1058-IV в частині врегулювання питань призначення пенсій на пільгових умовах, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).

Велика палата Верховного суду в межах зразкової справи № 360/3611/20 дійшла висновку про те, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, положення яких є найбільш сприятливими для особи, а не Закону № 1058-ІV. Під час ухвалення рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки відповідно до наявних в матеріалах справи документів на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах їй виповнилося 50 років, страховий стаж становив 30 років 10 місяців 06 днів, пільговий стаж за Списком № 2 23 роки 07 місяців 28 днів, що відповідає вимогам п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд дійшов висновку, що позивач набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Наведене вище свідчить про протиправність відмови відповідача у призначенні пенсії з підстав недосягнення 55 річного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, оформленої рішенням відповідача № 41 від 18.04.2023.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про неможливість суду вирішувати вимоги про позивача про зобов`язання призначити позивачу пенсію через їх необґрунтованість. Під час розгляду справи судами встановлено необґрунтованість відмови відповідача в призначенні пенсії з єдиної визначеної відповідачем підстави недосягнення позивачем пенсійного віку, враховуючи відсутність в рішенні інших підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії, порушене оскаржуваним рішенням право позивача на призначення пенсії підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що встановлені під час розгляду справи обставини свідчать про обґрунтованість вимог позивача в частині визнання незаконним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії № 41 від 18.04.2023 та зобов`язання призначити пенсію за віком та наявність підстав для їх задоволення.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року у справі № 200/1829/23 залишити без змін.

Повне судове рішення 14 листопада 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук