Справа № 240/28975/23
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 листопада 2023 року м. Житомир справа № 240/28975/23

категорія 106020000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Єфіменко О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Ухвалою суду від 12.10.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків шляхом надання до суду окремої заяви відповідно до вимог ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) про поновлення строку звернення із вказанням обґрунтувань строку пропуску звернення до суду із даним позовом.

06.11.2023 позивач, на виконання вимог ухвали суду подав до суду заяву про поновлення пропуску строку звернення до суду. Пояснює, що військовою частиною йому з березня 2022 року не повідомлялося про те, що його син перебуває у полоні, на всі його звернення не надано відповіді, а копію витягу із наказу про перебування сина у полоні отримав в Овруцькому військоматі лише 22.03.2023, що підтверджується повідомленням Національної гвардії України, яке адресоване начальнику першого відділу РТЦК та СП підполковнику ОСОБА_2 . Зауважує, що на його звернення щодо виплати грошового забезпечення його сина, який перебуває у полоні військова частина не реагувала, а лише у телефонному режимі повідомила про припинення виплати грошового забезпечення, у зв`язку із розглядом судом справи щодо позбавлення його батьківських прав. Просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити такий строк при розгляді спірних правовідносин щодо виплати йому з 29.03.2022 грошового забезпечення його сина, який перебуває в полоні.

Так, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Ключовою є фраза «з поважних причин», а отже це і є предметом доказування при вирішенні питання щодо встановлення поважності причин для позивача, тобто якщо строк був пропущений з поважних причин, це повинно підтверджуватися незаперечними письмовими доказами.

Процесуальний закон не дає визначення терміна "поважні причини".

При цьому, у рішенні Верховного Суду України від 13.09.2006 у справі №6-26370кс04 зазначено таке: «Поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим».

Як вказує практика Верховного Суду України, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

Кажучи про принцип рівності сторін, суд указує, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 р. № 3932/02, § 22).

Відповідно до прецедентного права Суду рішення судів і трибуналів повинні бути належним чином мотивовані. Ступінь цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення, що повинно бути визначено у світлі конкретних обставин справи (справа "Гарсія Руїз проти Іспанії", § 26).

За змістом позовних вимог, позивач просить зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити йому грошове забезпечення його сина ОСОБА_3 , з 29 березня 2022 року відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016, постанови Кабінету Міністрів України №829 від 22.05.2000, постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, однак до суду звернувся 04.10.2023, що підтверджується штампом Житомирського окружного адміністративного суду, втім наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №169мтд, яким визнано, що ОСОБА_3 з 29.03.2022 захоплено у полон, датований 11.07.2022.

При цьому, обґрунтовуючи поважність пропуску строку звернення до суду позивач наголосив про неодноразове звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою встановлення місця знаходження його сина, однак відповіді на подані запити не отримав, а наказ про перебування сина у полоні Військовою частиною НОМЕР_1 йому надано лише 28.02.2023.

Однак, з такими твердженнями позивача суд не погоджується, оскільки вони не підтверджені відповідними доказами. До позовної заяви додані лише відповідні заяви позивача датовані 2023 роком (10.02.2023, 08.05.2023 та 17.07.2023), тобто у період з 29.03.2022 (дати, з якої ОСОБА_3 вважається таким, що захоплений у полон) до 10.02.2023 (першого звернення до командира Військової частини НОМЕР_1 ) відомості про вчинення позивачем дій з приводу захисту своїх інтересів, матеріали справи не містять. Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості про здійснення позивачем будь-яких дій спрямованих на встановлення місця перебування його сина у період з 29.03.2022 до 28.02.2023 (дати листа Військової частини, яким повідомлено, про перебування сина позивача у полоні).

Враховуючи викладене, слід відмітити, що тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення до адміністративного суду з поважних причин.

Водночас суд відзначає, що надані позивачем докази, які, на його думку, слугують підставою для пропущення строку звернення до суду, не можуть вважатись поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Крім того, суд критично відноситься до доказів наданих позивачем, оскільки родинні стосунку між ним і сином викликають сумнів, вбачається, що близько рку батько не цікавився життям свого сина. Доказів протилежного до суду не надано.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Суд звертає увагу позивача на те, що пропущений строк звернення до суду із даним позовом може бути поновлений лише якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, слугуватиме висновку про їх поважність.

Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно вбачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.

Законодавче обмеження строку звернення до суду, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 30.04.2020 по справі №440/3092/19.

Відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість зазначених доводів представника позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду, а тому така до задоволення не підлягає.

Таким чином, недоліки позовної заяви до вказаного в судовому рішенні строку, позивачем не усунуті.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи, що позивач у встановлений судом строк вимоги ухвали судді від 12.10.2023 не виконав, недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не усунув, а тому така позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд, -

ухвалив:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, повернути позивачу без розгляду.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та в порядку, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфіменко