Справа № 420/14342/23
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

при секретарі: Драник О.О.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач -Управління Служби безпеки України в Одеській області: Осадчій А.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Управління Служби безпеки України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Управління Служби безпеки України в Одеській області, в якій позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України в Одеській області, що полягають в направленні заперечень щодо оформлення (видачі) посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянці Російської Федерації - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що були виражені у Листі Управління Служби безпеки України в Одеській області №65/1/3/4862 від 13.12.2022 року та звороті запиту Управління ДМС України в Одеській області №5100.5.3-10218/51.1-22 від 24.11.2022 р.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № 0519 від 21 грудня 2022 року про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для отримання посвідки на тимчасове проживання та здійснити оформлення та видачу посвідки на тимчасове проживання в Україні, на підставі заяви-анкети №105131740 від 23.11.2022 р. про обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_2 є громадянкою Російської Федерації, проте проживає в Україні кілька років, ніколи не підтримувала збройної агресії російської федерації в Україні і припинила спілкування з усіма, хто був іншої політичної думки, навіть з родичами, з початку російсько-української війни, а тому не розуміє, як щодо неї можуть мати місце будь-які заперечення з боку СБУ.

23.11.2022 року позивачем подано документи до Головного управління Міграційної служби в Одеській області з метою отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні на підставі ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» - возз`єднання сім`ї.

Проте, рішенням № 0519 від 21 грудня 2022 року позивачу відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на підставі підпункту 7 п. 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018р. № 322.

Позивач зазначає, що нею було виконано всі вимоги законодавства та надано необхідний пакет документів. Вважає вказане рішення, на її думку є протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 26.06.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі ст. 262 КАС України у межах строків, визначених ст. 258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Від ГУ ДМС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву (вх. №22893/23 від 10.07.2023 року), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що позивач звернулася із заявою до ГУ ДМС в Одеській області для здійснення обміну посвідки на постійне місце проживання. 24.11.2022 року ГУ ДМС в Одеській області направлено до відділу контррозвідки УСБУ в Одеській області запит № 5100.5.3-102 18/51.1-22 щодо наявності або відсутності підстав для відмови в обміні посвідки на тимчасове проживання громадянці російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (вхідний № 1/2350).

В запиті ГУ ДМС в Одеській області просило СБ України здійснити перевірку щодо наявності або відсутності інформації про те, що дії зазначеного іноземця можуть загрожувати національній безпеці, громадського порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, та відповідно до підпункту 7 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ № 322 від 25.04.2018 року є підставою для відмови в обміні посвідки на тимчасове проживання.

УСБУ в Одеській області листом від 13.12.2022 № 65/1/3/4862 надано відповідь, відповідно до якої за результатами перевірки, на підставі підпункту 7 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ № 322 (далі - Порядок № 322) УСБУ в Одеській області заперечує стосовно обміну/видачі посвідки на тимчасове проживання вказаним у додатку іноземним громадянам, серед яких є вхідний № 1/2350.

В додатках до листа УСБУ в Одеській області від 13.12.2022 року № 65/1/3/4862 додано лист ГУ ДМС в Одеській області від 24.11.2023 року № 5100.5.3-10218/51.1- 22, в якому зазначено, що УСБУ в Одеській області стосовно обміну/видачі посвідки на тимчасове проживання на території України громадянці російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заперечує на підставі підпункту 7 пункту 61 Порядку № 322.

На підставі відповіді УСБУ в Одеській області від 13.12.2022 року № 65/1/3/4862, ГУ ДМС в Одеській області прийняло рішення від 21.12.2022 року №0519 про відмову в оформлення (видачі) посвідки на тимчасове проживання іноземним громадянам (5 запитів), відповідно до пп.7 п. 61 Порядку №322.

Відповідач вважає, що рішення ГУ ДМС в Одеській області № 0519 від 21.12.2022 року про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, у відповідності, та у спосіб, визначений діючим законодавством, передбачений Конституцією України та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахування принципу пропорційності, тобто при прийнятті рішення мало місце досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямоване рішення та інтересами позивача, що вказує на дотримання ГУ ДМС вимог чинного законодавства, а тому не може бути визнано протиправним та скасовано.

На підставі вищенаведеного відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Від Управління Служби Безпеки України в Одеській області надійшли пояснення (вх. №22743/23 від 10.07.2023 року), в яких в обґрунтування правової позиції зазначено, що Процедура провадження за заявами про оформлення, видачу, обміну посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, а також прийняття рішення про відмову в видачі/обміні такої посвідки належить до компетенції територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС (пункт 61 Порядку №322).

Отже, саме до дискреційних повноважень ДМС України належить питання щодо оформлення та видачі посвідки на тимчасове проживання.

УСБУ в Одеській області листом від 13.12.2022 року № 65/1/3/4862 повідомило ГУ ДМУ в Одеській області, що за результатами перевірки Управління заперечує у видачі/обміні посвідки на тимчасове проживання в Україні зазначеному іноземцю на підставі підпункту 7 пункту 61 Порядку №322.

Лист УСБУ в Одеській області не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не містить вказівок щодо прийняття рішень або здійснення будь-яких дій, а інформує ГУ ДМС України в Одеській області про причетність іноземного громадянина до дій, що становлять загрозу національній безпеці України.

На підтвердження вказаної правової позиції, УСБУ в Одеській області посилається на висновки верховного суду, викладені у постанові від 14 квітня 2020 року у справі № 480/296/19, в яких Верховний Суд наголошував, що подання спеціально уповноважених органів про скасування особі посвідки на тимчасове проживання в Україні не містить ознак управлінського рішення з регулюючим впливом на права чи законні інтереси інших суб`єктів права, у зв`язку з чим не може бути самостійним предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства на відміну від рішення органу ДМС. Тож обґрунтованість такого подання має перевірятися органом ДМС, який на підставі цього подання приймає рішення, яке у свою чергу повинно відповідати критеріям, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, на відповідність яких його і має перевірити адміністративний суд.

Ухвалою від 14.08.2023 року вирішено розгляд справи № 420/14342/23 проводити за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання. Підготовче засідання призначено на 06.09.2023 року.

Ухвалою від 06.09.2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, судове засідання відкладено та призначено наступне судове засідання на 26.09.2023 року.

Ухвалою від 26.09.2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, клопотання представника позивача про залучення співвідповідача задоволено, залучено у якості співвідповідача Управління Служби безпеки України в Одеській області, вирішено розгляд справи розпочати спочатку. Підготовче засідання відкладено на 10.10.2023 року.

Ухвалою від 10.10.2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.10.2023 року.

Ухвалою від 31.10.2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, судове засідання відкладено та призначено наступне судове засідання на 06.11.2023 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позовну заяву з підстав, викладених у позові та заяві про уточнення позовних вимог.

Представник Управління Служби Безпеки України в Одеській області заперечував проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників позивача, Управління Служби Безпеки України в Одеській області, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 є громадянкою Російської Федерації, яка 01.06.2021 отримала посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 строком дії до 31.05.2022 року.

05.03.2021 року ОСОБА_2 було укладено шлюб з громадянином України ОСОБА_4 , 1993 р.н. (зареєстровано у Заводському районному місті Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), актовий запис № 85 від 05.03.2021 року)

В якості підстави видачі вказаної посвідки зазначено 04/14 «Возз`єднання сім`ї з громадянином України (на підставі шлюбу)» (а.с.18).

23.11.2022 року позивачка звернулася із заявою до ГУ ДМС в Одеській області для здійснення обміну посвідки на постійне місце проживання.

Відповідач листом №5100.5.3-1218/51.1-22 від 24.12.222 звернувся до відділу контррозвідки Управління Служби безпеки України в Одеській області, в якому просив здійснити перевірку щодо наявності або відсутності в СБ України інформації про те, що дії зазначеного іноземця можуть загрожувати національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, та відповідно до п.п. 7 п. 1 Порядку, затвердженим Постановою КМУ №322 від 25.04.2018 року, є підставою для відмови в оформленні посвідки на тимчасове проживання.

УСБУ в Одеській області листом №65/1/3/4862 від 13.12.2022 року повідомив ГУДМС в Одеській області, що Управлянням проведено перевірку відомостей, які б перешкоджали видачі/обміну іноземним громадянам посвідки на тимчасове проживання в Україні. За результатами перевірки УСБУ заперечує стосовно обміну/видачі посвідки на постійне місце проживання вказаним у додатку іноземним громадянам (5 запитів).

Рішенням ГУ ДМС в Одеській області № 0519 від 21 грудня 2022 року позивачу відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на підставі підпункту 7 п.61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою КМУ №322 від 25.04.2018 року.

Вважаючи рішення ГУ ДМС в Одеській області протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Державну міграційної службу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Відповідно до підпункту 9 пункту 4 Положення, Державна міграційна служба відповідно до покладених на неї завдань, зокрема приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Згідно із ч.1 ст. 33 Конституції України, кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантуються свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (далі Закон №3773-VI) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону №3773-VI, возз`єднання сім`ї це в`їзд та тимчасове або постійне проживання в Україні членів сім`ї іноземця або особи без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах та можуть підтвердити відповідними документами наявність достатнього фінансового забезпечення для утримання членів сім`ї в Україні, з метою спільного проживання сім`ї незалежно від того, коли виникли сімейні відносини до чи після прибуття іноземця або особи без громадянства до України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону №3773-VI встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 9 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону № 3773-VI, в`їзд в Україну та виїзд з України здійснюється іноземців та осіб без громадянства, які перебувають у шлюбі з громадянами України за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання.

Посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні (п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону № 3773-VI).

Відповідно до ч. 14 ст. 4 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Згідно з ч. 14 ст. 5 Закону №3773-VI, підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому ч. 14 ст. 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування.

Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи для оформлення посвідки на тимчасове проживання позивачем до ГУ ДМС в Одеській області надано заяву-анкету №105131740 від 23.11.2022 року про видачу посвідки на тимчасове проживання; свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 05.03.2021 року; Договір добровільного медичного страхування №353.1591585.404.6380 від 14.11.2022 року.

Тобто, позивачем подані усі необхідні документи для обміну та видачі їй посвідки на тимчасове проживання.

Отже, наведені норми Закону №3773-VI передбачають право для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України з метою возз`єднання сім`ї за наявності укладеного шлюбу з громадянином України та посвідки на тимчасове проживання.

При цьому, приписами чинного законодавства встановлено чіткий порядок дій органу міграційної служби щодо розгляду поданих заяв іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, для оформлення посвідок.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №322 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання (далі Порядок №322), відповідно до пункту 1 якого посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до п. 7 Порядку №322, обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання.

Згідно із п. 19 Порядку №322, у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки.

Відповідно до пункту 21 Порядку №322, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32,33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті. У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі. Іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в прийнятті документів, за умови дотримання строків, визначених пунктами 17 і 19 цього Порядку.

Пунктом 22 Порядку встановлено, що у разі відповідності поданих документів вимогам цього Порядку, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта з використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру формує заяву-анкету (в тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів). Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування.

Відповідно до положень пунктів 53-59 Порядку №322, видача іноземцеві або особі без громадянства посвідки здійснюється територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, уповноваженим суб`єктом, який прийняв документи для її оформлення (у тому числі замість втраченої або викраденої), обміну.

Пунктом 67 Порядку №322, передбачено, що після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобов`язані в семиденний строк знятися з реєстрації місця проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка здається до територіального органу/територіального підрозділу ДМС.

Відповідно до підпункту 7 п. 71 Порядку №322, посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується у разі закінчення строку її дії або прийняття рішення про обмін посвідки до закінчення строку її дії.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що після закінчення строку дії посвідка на тимчасове проживання в Україні підлягає обміну, для чого іноземцю необхідно подати до територіального органу ДМС відповідну заяву та документи у строк не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку дії посвідки, або після закінчення строку дії посвідки в семиденний строк знятися з реєстрації місця проживання та виїхати за межі України, здавши посвідку до територіального органу/територіального підрозділу ДМС.

Проте, 01.11.2022 року КМУ прийнято Постанову №1232 «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану», відповідно до п.1 якої установлено, що у період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення або скасування надання територіальними органами/територіальними підрозділами Державної міграційної служби адміністративних послуг громадянам Російської Федерації здійснюється з урахуванням таких особливостей:

- розгляд заяв про оформлення дозволу на імміграцію, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на постійне чи тимчасове проживання, поданих до набрання чинності цією постановою, зупиняється до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором;

- у разі звернення громадянина Російської Федерації із заявою про оформлення дозволу на імміграцію, продовження строку перебування, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на постійне чи тимчасове проживання територіальний орган/територіальний підрозділ Державної міграційної служби інформує про відмову в прийнятті документів до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором.

Пунктом 2 визначено, що зазначені у пункті 1 цієї постанови обмеження не поширюються, зокрема на: осіб, що мають законні підстави для оформлення дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання, передбачені пунктами 4, 6 та 9 частини другої та пунктами 1, 2 та 4 частини третьої статті 4 Закону України Про імміграцію;

Так, п.1 ч. 4 Закону України «Про імміграцію» встановлено, що дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

У матеріалах справи наявне свідоцтво серії НОМЕР_2 від 05.03.2021 року про укладення шлюбу між позивачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (громадянином України).

Тобто, до позивача не можуть бути застосованими обмеження, визначенні у п. 1 Постанови КМУ №1232, оскільки ним підтверджено факт перебування у шлюбі понад 2 роки з громадянином України.

Разом з тим, пунктом 3 Постанови КМУ №1232 регламентовано, що особи, зазначені в абзаці 3 п. 2 цієї постанови, повинні протягом 30 днів з дня набрання чинності цією постановою звернутися за обміном посвідки на тимчасове проживання, якщо строк звернення за її обміном настав у період з 24.02.2022 року до дня набрання чинності цією постановою.

Вказана Постанова набрала законної сили 09.11.2022 року, заява-анкета №105131740 про видачу посвідки на тимчасове проживання датується 23.11.2022 року, а тому позивачем не пропущено строк звернення до міграційного органу для обміну посвідки на тимчасове проживання.

Крім того, відповідачем зазначено, що оскаржуване рішення прийнято на підставі відповіді на запит УСБУ в Одеській області № 5100.5.3-102 18/51.1-22 щодо наявності або відсутності підстав для відмови в обміні посвідки на тимчасове проживання громадянці російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається зі змісту рішення № 0519 від 21.12.2022 року, останнє прийнято на підставі підпункту 7 п.61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою КМУ №322 від 25.04.2018 року.

Проте, відповідно до пункту 61 Порядку №322 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли:

1) іноземець або особа без громадянства мають посвідку чи посвідку на постійне проживання (крім випадків обміну посвідки), посвідчення біженця чи посвідчення особи, якій надано додатковий захист, які є дійсними на день звернення;

2) іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду;

3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію;

4) встановлено належність особи до громадянства України;

5) за видачею посвідки звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень для її отримання;

6) іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17-19 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки;

7) отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, чи іноземець або особа без громадянства вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку з учиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином;

8) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований чи не відповідає встановленому зразку, чи належить іншій особі, чи строк його дії закінчився;

9) встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів;

10) виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи державних органів, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну;

11) в інших випадках, передбачених законом.

Підпунктом 7 п. 61 Порядку №322 регламентовано, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, чи іноземець або особа без громадянства вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку з учиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином.

Відповідно до листа Державної міграційної служби України від 26.09.2022 за № 8/1991 - 22, в умовах повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, з метою виявлення осіб, дії яких становлять загрозу національним інтересам України, ДМС разом зі Службою безпеки Україні і узгоджено механізм перевірки іноземців та осіб без громадянства, які звернулися із заявою про оформлення (обмін) посвідки на тимчасове проживання.

У зв`язку з цим при зверненні до територіальних підрозділів ДМС громадян, зокрема, російської федерації, надсилаються запити щодо наявності або відсутності підстав для відмови в обміні посвідки на тимчасове проживання.

На виконання вказаних вимог ГУ ДМС в Одеській області направлено до відділу контррозвідки УСБУ в Одеській області запит № 5100.5.3-102 18/51.1-22 щодо наявності або відсутності підстав для відмови в обміні посвідки на тимчасове проживання громадянці російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до пп. 3, 6, 9 та 10 ч.1 статті 1 Закону України "Про національну безпеку України" від 21.06.2018 №2469-VIII (далі - Закон №2469-VIII):

- громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз;

- загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України;

- національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз;

- національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян.

Статтею 5 Закону №2469-VIII визначено, що державна політика у сферах національної безпеки і оборони спрямована на захист: людини і громадянина - їхніх життя і гідності, конституційних прав і свобод, безпечних умов життєдіяльності; суспільства - його демократичних цінностей, добробуту та умов для сталого розвитку; держави - її конституційного ладу, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності; території, навколишнього природного середовища - від надзвичайних ситуацій.

Відповідно до ч. 2 статті 12 Закону №2469-VIII до складу сектору безпеки і оборони входить, зокрема, Служба безпеки України, Державна міграційна служба України.

Згідно із ч.1 ст.19 Закону №2469-VIII Служба безпеки України є державним органом спеціального призначення з правоохоронними функціями, що забезпечує державну безпеку, здійснюючи з неухильним дотриманням прав і свобод людини і громадянина:

1) протидію розвідувально-підривній діяльності проти України;

2) боротьбу з тероризмом;

3) контррозвідувальний захист державного суверенітету, конституційного ладу і територіальної цілісності, оборонного і науково-технічного потенціалу, кібербезпеки, інформаційної безпеки держави, об`єктів критичної інфраструктури;

4) охорону державної таємниці.

Відповідно до п.13 ст.24 Закону України "Про Службу безпеки України" від 25.03.1992 № 2229-XII Служба безпеки України відповідно до своїх основних завдань зобов`язана: брати участь у розробці заходів і вирішенні питань, що стосуються в`їзду в Україну та виїзду за кордон, перебування на її території іноземців та осіб без громадянства, прикордонного режиму і митних правил, приймати рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України, про примусове повернення іноземця або особи без громадянства в країну походження або третю країну.

УСБУ в Одеській області листом № 65/1/3/4862 від 13.12.2022 року повідомило ГУ ДМУ в Одеській області, що за результатами перевірки Управління заперечує у видачі/обміні посвідки на тимчасове проживання в Україні низці іноземців на підставі підпункту 7 пункту 61 Порядку №322.

Отже, суд дійшов висновку, що направлення УСБУ в Одеській області відповіді на запит територіального підрозділу ДМС здійснено в межах компетенції, визначеної Законом України "Про Службу безпеки України".

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій Управління Служби безпеки України в Одеській області, що полягають в направленні заперечень щодо оформлення (видачі) посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянці Російської Федерації - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте, судом під час розгляду справи встановлено що УСБУ в Одеській області не надано до підрозділу ДМС інформації стосовно позивача та не зазначено про існування будь-яких конкретних дій або вчинків позивачки, які б вказували на вчинення або на намір вчинення позивачем дій, які загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, чи іноземець або особа без громадянства вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку з учиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином.

УСБУ в Одеській області не надано доказів існування вироку суду, яким позивача засуджено за вчинення злочинів, чи постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, де були б встановлені обставини, що мали б для суду преюдиційне значення.

Крім того, судом встановлено, що листом Департаменту контррозвідки Служби безпеки України №2/С-251/С-26519 від 14.04.2023 року представника позивача повідомлено, що перевірочні заходи стосовно громадянки ОСОБА_2 здійснювалися Управлінням Служби безпеки України в Миколаївській області.

Листом Управління Служби безпеки України в Миколаївській області №64/С-130/10 від 24.04.2023 року, наданого за результатами розгляду адвокатського запиту щодо надання інформації про проведення перевірки стосовно громадянки рф ОСОБА_2 , представника позивача повідомлено, що Управління Служби безпеки України в Миколаївській області перевірку стосовно громадянки рф ОСОБА_2 не проводило та, відповідно, документів з приводу отримання вказаною особою посвідки на тимчасове місце проживання до Державної міграційної служби та/або її територіальних органів і підрозділів не направляло.

Враховуючи вищевикладене, без проведення відповідної перевірки вказаних обставин, прийняття ДМС рішення про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання є лише формальністю та суперечить як діючому законодавству у даній сфері, так і вимогам статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, підставою для прийняття оскаржуваного рішення міграційним органом зазначено лише посилання на підпункт 7 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 №322.

При цьому, з аналізу вказаної норми вбачається, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, чи іноземець або особа без громадянства вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку з учиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином.

Однак, вказавши підставою для відмови у видачі посвідки «підпункт 7 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 №322», відповідачем не наведено в оскаржуваному рішенні, не уточнено причин та не конкретизовано обставин, які слугували підставою для прийняття спірного рішення, що фактично позбавило позивача можливості усунути обставини, у зв`язку із якими йому було відмовлено в оформленні посвідки.

Суд зазначає, що за загальними вимогами, які висуваються до актів суб`єктів владних повноважень, як актів правозастосування, є їхня обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав (фактичних і юридичних) його прийняття, а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Загальне посилання відповідача у рішенні на положення підпункту 7 пункту 61 Порядку №322, не свідчить про обґрунтованість такого рішення, оскільки ставить заявника у стан правової невизначеності щодо підстав відмови у видачі посвідки на тимчасове проживання, що є неприпустимим.

Таким чином сам по собі факт дотримання відповідачем процедури прийняття оскаржуваного рішення без його належного обґрунтування не може бути достатньою та безумовною підставою для висновку про правомірність оскаржуваного рішення.

Крім того, суд звертає увагу, що лист УСБУ в Одеській області №65/1/3/4862 від 13.12.2022 року, на який посилається ГУ ДМС в Одеській області, як на підставу прийняття оскаржуваного рішення, не містить прізвища, ім`я та по-батькові позивача, тобто не надає можливості встановити, що останній стосується саме позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного Рішення та про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Міграційної служби в Одеській області № 0519 від 21 грудня 2022 року про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо вимоги про зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 , 07.07.1994 року та здійснити оформлення та видачу посвідки на постійне місце проживання, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 53 Порядку № 322 видача іноземцеві або особі без громадянства посвідки здійснюється територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, уповноваженим суб`єктом, який прийняв документи для її оформлення (у тому числі замість втраченої або викраденої), обміну.

ДМС, територіальний орган ДМС мають право переглянути рішення, прийняте відповідно територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, за наявності підстав зобов`язати їх відмінити попереднє рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її скасування і прийняти нове рішення на підставі раніше поданих документів.

Згідно з ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Також, у постанові від 23.05.2018 у справі №825/602/17 Верховний Суд зазначив, що у судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Отже, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Враховуючи вищевикладене, повноваження щодо видачі та обміну посвідки на постійне проживання є дискреційними.

Судом під час розгляду справи встановлено, що зазначені вище процедури відповідачем в повній мірі не були дотримані, тому з огляду на законодавчо встановлені повноваження територіального органу Державної міграційної служби України та територіального підрозділу Державної міграційної служби України щодо перевірки відповідності оформлення поданих документів вимогам законодавства України та правових наслідків такої перевірки, тощо - у суду немає підстав для зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення про оформлення / видачу посвідки на постійне проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, врахувавши доводи та аргументи сторін, викладені у процесуальних документах по справі та, озвученні у судових засіданнях, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням висновку суду про задоволення позову, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (паспорт Російської Федерації № НОМЕР_3 , виданий МВС 0672 від 14.05.2018 року, посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , видана 01.06.2021 року, місце реєстрації ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045, Код ), Управління Служби безпеки України в Одеській області (вул. Єврейська, 43, м. Одеса, 65045, Код ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № 0519 від 21 грудня 2022 року про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повторно розглянути заяву-анкету ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про оформлення (видачу) посвідки на тимчасове проживання та прийняти рішення з врахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045, Код ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (паспорт Російської Федерації № НОМЕР_3 , виданий МВС 0672 від 14.05.2018 року, посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , видана 01.06.2021 року, місце реєстрації ( АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13.11.2023 року.

Суддя Г.П. Самойлюк