Справа № 359/11205/23
Суддя: Семенюта О. Ю.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/359/114/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року місто Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюта О.Ю., вивчивши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора роти №4 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту старшого лейтенанта поліції Сущенка Євгенія Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАТ № 7981518,-

в с т а н о в и в:

10.11.2023 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Мамирбаєв Є.В., до Департаменту патрульної поліції, інспектора роти №4 батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту старшого лейтенанта поліції Сущенка Євгенія Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАТ № 7981518, у якому просить: -поновити строк на подачу адміністративного позову; - визнати зупинку транспортного засобу автомобіля « КІА SOUL», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 не законною, такою, що суперечить вимогам ст..35 ЗУ « Про національну поліцію»; - постанову інспектора взводу роти №4 батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль управління патрульної поліції Сущенко Є.М. серії ЕАТ № 7981518 від 21.10.2023 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 122 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.- визнати протиправною та скасувати; - провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; - стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Щодо поновлення строку на подачу адміністративного позову до суду, вказує, що 02.11.2023 р. між АО « Мамирбаєв та Партнери» в особі директора, адвоката Мамирбаєва Є.В.,та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги та представництво інтересів у суді по адміністративній справі. Тому вважають, що десятиденний строк на подачу адміністративного позову слід відраховувати з моменту укладення договору про надання правової допомоги ОСОБА_1 , а саме з 02.11.2023 р.

Вивчивши поданий адміністративний позов та додані до нього матеріали, приходжу до наступного.

Згідно зі ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення особи до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може, встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Враховуючи зазначене, загальний строк для звернення до суду з позовом у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності становить десяти днів та починає обчислюватись з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2019 року у справі №824/284/19-а.

Встановлено, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7981518 винесено 21.10.2023 о 00:27:18 у присутності ОСОБА_1 .

Як вбачається з постанови серії ЕАТ № 7981518, ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, що підтверджується підписом останнього. Копія оскаржуваної постанови була вручена під підпис ОСОБА_1 21.10.2023 року.

Частиною 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено Верховним Судом у постанові від 04.10.2019 у справі №820/4188/18.

Критеріями оцінки причин поважності пропуску строку звернення до суду є: 1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження існування об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до суду протягом встановленого законом строку, а наведені у позові обставини носять суб`єктивний характер, а тому не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.

У силу ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України» (№ 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не повинні перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні проміжки часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Надаючи правову оцінку доводам про поновлення строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Так, положення ст. 286 КАС України не пов`язують строк оскарження постанови із залученням адвоката, а лише з днем її винесення та часом отримання постанови, в цій справі- 21 жовтня 2023 року.

Більше того, жодних непереборних та об`єктивних обставин, що унеможливлювали залучення позивачем ОСОБА_1 адвоката в межах законодавчо визначеного строку оскарження постанови у позові не вказано та доказів існування таких обставин не надано.

У свою чергу, статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Таким чином, судом не встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до адміністративного суду в межах передбаченого законом строку, а наведені позивачем ОСОБА_1 доводи щодо пропуску строку, є необґрунтованими та такими, що не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені обставини слід дійти висновку про те, що звернення ОСОБА_1 із цим адміністративним позовом 10 листопада 2023 року відбулось із пропуском установленого процесуальним законом десятиденного строку.

Отже, при належному добросовісному відношенні до своїх прав та виконанні своїх обов`язків позивач не був позбавлений можливості подати адміністративний позов у межах строку, встановленого статтею 286 КАС України, проте таким правом не скористався.

За змістом ч.2 ст. 123 КАС України, якщо вказані особою підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що адміністративний позов слід повернути позивачу.

Крім того, слід роз`яснити, що згідно ч.8 ст.169 КАСУ повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку звернення до адміністративного суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора роти №4 батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту старшого лейтенанта поліції Сущенка Євгенія Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАТ № 7981518- повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею, а саме 15 листопада 2023 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.Ю. Семенюта