Справа № 460/19105/23
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2023 року м. Рівне №460/19105/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гудими Н.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доДержавної установи "Городищенська виправна колонія (№96)"
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи Городищенська виправна колонія (№96) про визнання протиправними дій щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з вересня 2009 року по січень 2023 року; визнання протиправним встановлення базових місяців при нарахуванні індексації грошового забезпечення та зобов`язання нарахувати індексацію грошового забезпечення за період з вересня 2009 року по січень 2023 року наростаючим підсумком, починаючи з вересня 2009 року, а її виплату здійснити з урахуванням раніше виплачених сум.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем здійснено неправильне нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, що призвело до нарахування грошового забезпечення у занижених розмірах, а тому просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 16.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав. На обґрунтування заперечень зазначив, що розрахунок виплаченої відповідачем позивачу індексації грошового забезпечення у спірний період проведений у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якому не погодився з доводами відповідача, наведеними у відзиві, та просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач наголосив на правомірності нарахування і виплати позивачу індексації грошового забезпечення та просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши заяви по суті, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 проходив службу у Державній установі Городищенська виправна колонія (№96) з серпня 2009 року та згідно з наказом начальника установи №9/ос-23 від 18.01.2023 позивач звільнений зі служби 20.01.2023 відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію (за власним бажанням).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №24 від 24.01.2023 позивач зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення з 24.01.2023 та вважається таким, що прийняв справи та приступив до виконання обов`язків за посадою старшого вожатого службових собак команди службового собаківництва взводу охорони.

В липні 2023 року позивач звернувся до Державної установи Городищенська виправна колонія (№96) із запитом про надання довідки про грошове забезпечення за період з 31.08.2009 по січень 2023 року.

У відповідь на вказаний запит відповідачем надано позивачу довідку про суми нарахованого грошового забезпечення та копію наказу по особовому складу про звільнення.

Згідно з довідкою про нараховане грошове забезпечення №10/2871 від 27.07.2023 ОСОБА_1 за період з 31.08.2009 по 20.01.2023 нараховувалася індексація грошового забезпечення: 2009 рік - не виплачувалася, 2010 рік -в квітні, травні, листопаді і грудні, 2011 рік - з січня по грудень, 2012 рік - з січня по грудень, 2013 рік - з січня по грудень, 2014 рік - грудні, листопаді, 2015 рік - з січня по грудень, 2016 рік - з січня по грудень, 2017 рік - з червня по грудень, 2018 рік - січні, лютому, 2019 рік - з січня по грудень, 2020 рік - з лютого по грудень, 2021 рік - з січня по грудень, 2022 рік - з лютого по грудень, січень 2023 року - не виплачувалася.

Не погоджуючись з проведеним нарахуванням та виплатою індексації за спірний період, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року № 2713-IV.

Згідно із ч.5 ст.23 цього Закону на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюється Законом України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі Закон №580-VIII).

Згідно з п.4 ч.10 ст.62 Закону №580-VIII поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Частиною 5 цієї ж статті Закону №580-VIII передбачено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

В свою чергу, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України від 03 липня 1991 року «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-XII).

Відповідно до ст.1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з положеннями ст.2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Підстави для проведення індексації визначені ст.4 Закону №1282-ХІІ.

У первинній редакції частина перша статті 4 цього Закону передбачала, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Надалі до цієї норми були внесені зміни Законом України від 24 грудня 2015 року №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав законну силу 1 січня 2016 року.

Тож з 1 січня 2016 року за правилами частини першої статті 4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Інші положення статті 4 цього Закону з 2005 року й дотепер залишилися незмінними.

Зокрема, ч.2 ст.4 Закону №1282-ХІІ передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Згідно з ч.3 ст.4 Закону №1282-ХІІ для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону №1282-ХІІ підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Індексація грошового забезпечення є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17 та від 19 березня 2020 року у справі № 820/5286/17.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013), яка набрала чинності з 15 грудня 2015 року та підлягала застосуванню з 01 грудня 2015 року, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення.

Так, в редакції Постанови № 1013 пункт 5 Порядку № 1078 викладено у такій редакції: «У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу…».

Відповідно до норм Порядку №1078 в редакції, що діяла до 15 грудня 2015 року, «базовим» місяцем вважався місяць, в якому відбулося підвищення мінімальної зарплат, пенсій, стипендій, виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати).

Натомість п.5 Порядку №1078 в редакції Постанови №1013 пов`язує початок обчислення зростання індексу споживчих цін з місяцем, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою.

Отже, якщо раніше базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), то після прийняття Постанови №1013 від 09 грудня 2015 року місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування (пункт 5 Порядку № 1078).

Таким чином, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника (в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок), а саме від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Постанова №1013 не містить вказівок про те, що її положення застосовуються до правовідносин щодо нарахування індексації за період до набрання нею чинності.

Відповідно до пункту 14 Порядку №1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

Згідно з роз`ясненням Мінсоцполітики від 08 серпня 2017 року № 48/о/66-17 на запит ДФ Міноборони від 18 липня 2017 року № 248/3/9/1/863 зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексації, якщо не підвищується посадовий оклад. У роз`ясненні Мінсоцполітики від 18 квітня 2018 року № 28/о/66-18 вказано, що у разі зростання грошового забезпечення за рахунок інших його складових, без підвищення посадового окладу, сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового забезпечення.

При цьому, суд зазначає, що повноваження відповідача стосовно визначення базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки, у даному випадку є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

Дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

З огляду на наведене, базовий місяць для такої індексації до 01 грудня 2015 року визначається в разі збільшення постійних складових грошового забезпечення конкретного працівника, а з 01 грудня 2015 року визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення постійних видів грошового забезпечення до 01 грудня 2015 року і тарифної ставки (окладу) після 01 грудня 2015 року.

Відтак, у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний провести індексацію грошового забезпечення, враховуючи збільшення постійних складових грошового забезпечення у період до 01 грудня 2015 року, а після 01 грудня 2015 року враховуючи нормативно визначений базовий місяць.

Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постановах від 29 листопада 2021 року у справі № 120/313/20-а, від 26 січня 2022 року у справі № 400/1118/21.

Системний аналіз вказаних вище норм свідчить, що у період нарахування грошового забезпечення позивачу з вересня 2009 року по листопад 2015 року ключовим є те, що при проведенні індексації базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був місяць зростання грошових доходів особи (в тому числі у зв`язку із встановленням надбавок, виплати премії), а не місяць, в якому відбулось підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає така особа.

Позивач у позовній заяві стверджує, що відповідачем протиправно встановлювалися базові місяці під час здійснення індексації грошового забезпечення у червні 2010 року, липні 2012 року, січні 2017 року, березні 2018 року, так як такого поняття і процедури не передбачено Законом №1282-ХІІ. Також наголошує про протиправність індексації грошового забезпечення з липня 2012 року по жовтень 2014 року, з березня 2018 року по грудень 2018 року.

При цьому, як свідчить розрахунок індексації грошового забезпечення, долучений позивачем до позову, за період з вересня 2009 року по січень 2023 року, такий розрахунок здійснено наростаючим методом, починаючи з грудня 2009 року, з грошового забезпечення 926,33 грн, виплаченого у вересні 2009 року, тобто обрахунок індексації прив`язано виключно до вересня 2009 року і не враховано при цьому будь-яке зростання грошового забезпечення.

Такий розрахунок суд оцінює критично та відхиляє як необґрунтований, позаяк позивачем не було враховано при цьому зміну базових місяців у зв`язку зі зростанням його грошових доходів.

Судом встановлено, що як посадовий оклад, так і інші складові грошового забезпечення позивача періодично збільшувалися. Поряд з цим, зміна посадового окладу позивача чи складових грошового забезпечення у цьому періоді не були щомісячними.

Так, згідно з довідкою про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 31.08.2009 по 20.01.2023 постійні складові грошового забезпечення в період з серпня 2009 року по грудень 2015 року змінювалися у грудні 2009 року, січні 2010 року, травні-липні 2010 року, грудні 2010 року, січні 2011 року, травні 2012 року, січні 2013 року, травні 2013 року, червні 2013 року, квітні 2015 року і травні 2015 року.

Водночас, як свідчить зміст розрахунку, поданого відповідачем, останнім у цей період встановлювалися інші базові місяці для обрахунку індексації грошового забезпечення позивача, а саме: серпень 2009 року, грудень 2009 року, січень 2010 року, травень 2010 року, липень 2010 року, липень 2010 року, липень 2012 року, листопад 2012 року, грудень 2012 року, березень 2013 року, травень 2013 року, липень 2013 року, листопад 2013 року, лютий 2014 року, квітень 2015 року.

Доводи відповідача, що в цих місяцях відбулося збільшення розміру складових грошового забезпечення як підстава для визначення цих місяців базовими, суд до уваги не бере, позаяк такі спростовуються відомостями, зазначеними у довідці №10/2871 від 27.07.2023.

Крім того, відповідно до інформації Державної служби статистики України, розміщеної на веб-сайті, індекс споживчих цін перевищив поріг індексації 101% у періоди: листопад 2009 року, січень 2010 року, лютий 2010 року, серпень 2010 року, вересень 2010 року, березень 2011 року, квітень 2011 року, березень 2014 року, квітень 2014 року, травень 2014 року, вересень 2014 року травень 2015 року, вересень 2015 року, листопад 2015 року.

Натомість, індексація грошового забезпечення виплачувалася позивачу у квітні, травні, листопаді і грудні 2010 року, з січня по грудень 2011 року, з січня по грудень 2012 року, з січня по грудень 2013 року, грудні, листопаді 2014 року, з січня по грудень 2015 року. Разом з тим, доказів того, що позивачу була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення у всі періоди, коли індекс споживчих цін перевищив поріг індексації 101%, відповідачем суду не надано.

Встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності дають підстави для висновку, що відповідач при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення не враховував місяць, в якому відбулася зміна чи посадового окладу, чи складових грошового забезпечення, а також без урахування, коли індекс споживчих цін перевищив поріг індексації 101%, а отже діяв не на підставі, не в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством.

Визначаючи базовий місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивача в період з 01.01.2016 по 20.01.2023, суд також враховує таке.

Внаслідок змін, запроваджених Постановою №1013, з 1 грудня 2015 року діють єдині правила проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення, виходу на роботу чи зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.

У зв`язку з цими змінами Порядок проведення індексації грошових доходів населення у редакції, що застосовується з 1 грудня 2015 року, не містить поняття «базовий місяць» і передбачає уніфікований механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати.

Для проведення індексації з 1 грудня 2015 року замість терміну «базовий місяць» використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст.

Місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таке визначення цього поняття слідує із системного тлумачення п.5 Порядку № 1078 у редакції, яка була запроваджена з 1 грудня 2015 року.

Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Тож з 1 грудня 2015 року зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.

У цьому полягає одна з основних відмінностей поняття «місяць підвищення доходу» від терміну «базовий місяць», позаяк визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.

Водночас вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.

Отже, з урахуванням наведених нормативних положень, розрахунок індексації грошового забезпечення позивача з 1 грудня 2015 року не прив`язаний до місяця прийняття (переведення, виходу) на військову службу чи місяця зростання грошового забезпечення за рахунок будь-якої його постійної складової.

Із 1 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу в позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

Системний аналіз приписів Постанови №1013 у взаємозв`язку із запровадженими нею змінами до пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, дають суду підстави дійти висновку про те, що для проведення подальшої індексації грошового забезпечення відповідачу з 1 грудня 2015 року належало переглянути «базовий місяць», визначений за старими правилами, змінивши його на «місяць підвищення доходу», тобто на місяць останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, займаною позивачем.

Висновок аналогічного змісту викладений у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21.

07 листопада 2007 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №1294), відповідно до пункту першого якої грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Схема посадових окладів осіб рядового і молодшого начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби затверджена Додатком 1 до Постанови № 1294, яка набрала чинності з 01 січня 2008 року.

Отже, з набранням чинності Постановою № 1294 відбулись зміни розміру тарифних ставок (посадових окладів) відповідних категорій осіб, зокрема і посадового окладу позивача.

Надалі, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 №1036, яка набрала чинності з 01.01.2017, до постанови № 1294 внесено чергові зміни, зокрема, в частині визначення посадових окладів осіб начальницького складу установ виконання покарань.

Тобто, з 01.01.2017 посадовий оклад позивача змінився, що є підставою для встановлення іншого базового місяця для проведення індексації.

Таким чином, за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача є січень 2008 року, а з 01.01.2017 - січень 2017 року.

Постанова №1294 втратила чинність 01 березня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою встановлені нові схеми тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, та які дотепер не змінювалися.

Таким чином, з 01.03.2018 по 20.01.2023 базовим місяцем для проведення індексації повинен бути березень 2018 року.

Як свідчить розрахунок індексації грошового забезпечення, з 01.01.2016 по 31.12.2016 розрахунок індексації позивача здійснювався з розрахунку базового місяця - квітень 2015 року, отже відповідачем не було враховано зміну порядку обрахунку базового місяця, який відбувся в грудні 2015 року.

Поряд з цим, з 01.01.2017 по 28.02.2018 базовим місяцем при нарахуванні позивачу індексації визначено січень 2017 року, а з 01.03.2018 по 20.01.2023 березень 2018 року, тобто при визначенні базових місяців в період з 01.01.2017 по 20.01.2023 відповідач діяв правомірно та в межах визначеного законом порядку.

Водночас, згідно з матеріалами справи, в період з 01.03.2018 по листопад 2018 року індексація грошового забезпечення позивачу не здійснювалася.

З огляду на встановлені обставини, порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з вересня 2009 року по грудень 2016 року і встановлення базових місяців при її обрахунку в цей період та відновленню шляхом зобов`язання здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2009 по 31.12.2015, виходячи з розрахунку базового місяця, визначеного внаслідок збільшення постійних складових грошового забезпечення позивача в цей період, та в період з 01.01.2016 по 31.12.2016, виходячи з розрахунку січня 2008 року як базового місяця.

Щодо нарахування позивачу індексації грошового забезпечення в період з 01 березня 2018 року по 20 січня 2023 року, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції, яка діє з 15 березня 2018 року) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Тобто, він є базовим для обчислення індексу споживчих цін.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці 1 цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

При цьому, у разі підвищення посадових окладів у місяці, в якому право на індексацію ще не виникло, такий місяць є базовим.

Як вже зазначалося судом раніше, згідно з Постановою № 704, яка набрала чинності 01 березня 2018 року, затверджено нові збільшені схеми тарифних розрядів та ставок за посадами та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів, зокрема, посадових осіб начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.

З огляду на зазначене, березень 2018 року, в якому відбулось підвищення посадового окладу позивача та, відповідно, і інших складових грошового забезпечення, є базовим для обчислення індексу споживчих цін, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня 2018 року.

Тим часом, відповідно до абзаців 4, 5 пункту 5 Порядку № 1078, у разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Таким чином, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року повинна розраховуватися як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку №1078, до визначеної (згідно абзаців 4,5, пункту 5 Порядку № 1078) суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації (103 відсотка).

Тобто, відповідач зобов`язаний був з березня 2018 року виплачувати суму індексації грошового забезпечення, визначену на підставі наведених вище положень Порядку №1078, а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить таку суму індексації.

Висновки аналогічного змісту викладені у постанові Верховного Суду від 22 червня 2023 року у справі №520/6243/22.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року у зв`язку зі зміною посадових окладів не відбулося, тобто не перевищило суми індексації, яка склалась у лютому 2018 року, що є підставою для застосування відповідачем при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 20 січня 2023 року абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2018 року №141.

Поряд з цим, відповідач не вирішував питання про наявність у позивача права на отримання індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 20.01.2023, чим допустив протиправну бездіяльність, а тому суд вважає, що з метою ефективного захисту порушеного права позивача відповідача слід зобов`язати здійснити нарахування та виплату на користь позивача індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 20.01.2023 відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача частково відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Правові підстави для застосування положень ст.139 КАС України у суду відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної установи Городищенська виправна колонія (№96) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з вересня 2009 року по грудень 2016 року та встановлення базових місяців при її обрахунку в цей період.

Зобов`язати Державну установу Городищенська виправна колонія (№96) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.09.2009 по 31.12.2015, виходячи з розрахунку базового місяця, визначеного внаслідок збільшення постійних складових грошового забезпечення позивача в цей період, та в період з 01.01.2016 по 31.12.2016, виходячи з розрахунку січня 2008 року як базового місяця, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправними дії Державної установи Городищенська виправна колонія (№96) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 20.01.2023 відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2003 №1078.

Зобов`язати Державну установу Городищенська виправна колонія (№96) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 20.01.2023 відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2003 №1078.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 14 листопада 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Державна установа "Городищенська виправна колонія (№96)" (с.Городище,Рівненський район, Рівненська область,35341, ЄДРПОУ/РНОКПП 08564386)

Суддя Н.С. Гудима