Справа № 160/22548/23
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач), в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.08.2006 ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.12.1993 по 02.07.1996 ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити/поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі, не меншому від попередньо призначеного, починаючи з дня настання права на пенсію - 29 листопада 2022 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він з листопада 2022 перебуває на обліку у відповідача. Однак, з березня 2023 позивачу не виплачується пенсія, а наявні пенсійні накопичення з рахунку пенсійної картки були стягнуті. Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з питанням відновлення нарахування пенсії позивачу, однак відповідачем повідомлено, що після проведення відповідних перевірок зі стажу позивача виключено період роботи з 01.12.1993 по 02.07.1996 через відсутність номеру наказу про звільнення в трудовій книжці, стягнуто всі нараховані суми пенсії та припинена виплата пенсії. Також, період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.08.2006 не зараховано до страхового стажу. Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 11.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 60 років, у листопаді 2022 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.
Позивачу з 29.11.2022 призначено пенсію за віком.
Позивач, не погодившись з діями відповідача, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
У статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон №1058-IV
Відповідно до частини статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
На підставі частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Статтею 62 Закону № 1788-XII та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 передбачено, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.
Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 18.08.1980 міститься наступні записи (мовою оригіналу):
Государственное коммунальное торгово-коммерческое предприятие «СВИТАНОК»:
№19: 01.12.1996 принят водителем первого класса (приказ №6к от 30.11.1996);
Общество с ограниченной ответственностью «СВИТАНОК»
№20: 16.02.1996 принят по переводу в ООО «СВИТАНОК» водителем первого класса (приказ 3к от 15.02.1996);
№21: 02.07.1996 уволен по статье 38 КЗоТ Украины (собственное желание) (приказ от 01.02.1996).
За змістом пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
За положеннями пункту 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що запис про прийняття на роботу заноситься до трудової книжки лише після видання відповідного наказу; обов`язок належного оформлення записів у трудові книжці покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.
Отже, запис №21: 02.07.1996 «уволен по статье 38 КЗоТ Украины (собственное желание)» міг бути здійснений лише після видання відповідного наказу.
Суд зазначає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Здійснивши співставлення інформації, зазначеної у проаналізованих документах та з урахуванням того, що недоліки в оформленні документі не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації права на пенсійне забезпечення, суд приходить до висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.12.1993 по 02.07.1996.
Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності позивача з 01.01.2004 по 31.08.2006, суд зазначає наступне.
Отже, вказаний період зараховано до страхового стажу, як позивач і просить в позовній заяві.
Враховуючи вищенаведене, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо зарахування періоду здійснення підприємницької діяльності позивача з 01.01.2004 по 31.08.2006 до страхового стажу позивача, оскільки даний період зарахований пенсійним органом до страхового стажу позивача.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити/поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі, не меншому від попередньо призначеного, починаючи з дня настання права на пенсію 29.11.2022, суд зазначає наступне.
На час звернення позивача за призначенням пенсії (29.11.2022) позивач досяг пенсійного віку 60 років та мав страховий стаж більше 29 років (28 років 12 днів визнаний відповідачем та період з 01.12.1993 по 02.07.1996 додатково зарахований судом), внаслідок чого позивач набув право на призначення пенсії за віком.
З огляду на викладене, з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.12.1993 по 02.07.1996 та поновити позивачеві виплату пенсії за віком.
В частині вимог позивача про поновлення виплати у розмірі, не меншому від попередньо призначеного, суд вважає ці вимоги передчасними, оскільки вони спрямовані на майбутнє, тоді як судовому захисту підлягають лише порушені права позивача на момент звернення до суду.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 , є такими, що підлягають задоволенню частково.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню на користь позивача в сумі 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в дніпропетровській області.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.12.1993 по 02.07.1996.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 29.11.2022.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривні 80 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар