Справа № 240/26989/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112010201
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Житомирській області) щодо розгляду заяв від 11 квітня 2023 року та 04 липня 2023 року та зобов`язання їх розглянути, а також про визнання протиправними дій щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати за період з 01 січня 2016 року по день фактичного виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року по справі № 240/3120/19 (травень 2021 року) та зобов`язання вчинити відповідні дії. Також просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та постановити окрему ухвалу.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що він звертався до відповідача із заявами про надання інформації. Однак, відповідач в порушення Закону України «Про звернення громадян» ухиляється від надання належної відповіді, викладає спотворену інформацію.
Ухвалами суду від 18 вересня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дії щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати за період з 01 січня 2016 року по день фактичного виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року по справі №240/3120/19 (травень 2021 року), а в іншій частині позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

11 жовтня 2022 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що заяви позивача від 11 квітня 2023 року та 04 липня 2023 року розглянуті належним чином та у відповідності до норм чинного законодавства, оскільки містили повну інформацію про прийняте відповідачем рішення, зокрема, було заначено повний розмір обрахованої компенсації.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд установив, що ОСОБА_1 11 квітня 2023 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив:

1) здійснити розрахунок, нарахування та виплату компенсації, виконавши належним чином постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду по справі №240/16959/21;

2) надати повну інформацію стосовно розрахунку компенсації, а саме: за який місяць та рік, з якої суми заборгованості та в якому місяці та році проводився розрахунок, розмір компенсації та механізм розрахунку компенсації.

Розглянувши вказане звернення, відповідач повідомив листом від 09 травня 2023 року позивача, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/16959/21 нараховано компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 22 липня 2020 по день фактичного виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року по справі №240/3120/19 (травень 2021 року) відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Сума нарахованої заборгованості за рішенням суду становить 10916,59 грн. Згідно абзацу 2 пункту 7 розділу II Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 09 грудня 2021 року №35- 1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 18 січня 2022 за №53/37389, визначено, що видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Отже, виплата різниці між попередньо обчисленим розміром пенсії та на виконання вищезазначеного рішення суду буде проводитися в порядку черговості після виділення коштів на виплату заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень. На даний час порядковий номер черговості виплати коштів 181290.

04 липня 2023 року ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача з заявою, у якій просив:

1) розглянути його звернення відповідно до викладеного та вжити заходи щодо належного розгляду звернення від 11 квітня 2023 року та подання повної, обґрунтованої відповіді;

2) здійснити заходи щодо належного виконання судового рішення по справі №240/16959/21, а саме провести розрахунок та виплату компенсації у відповідності до приписів Закону №2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року.

На вказану заяву, відповідач листом від 01 серпня 2023 року надав аналогічну попередній відповідь, в якій додатково зауважив, що облік судових рішень, які набрали законної сили, здійснюється Пенсійним фондом України згідно підсистеми «Реєстр судових рішень Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України», що наповнюється його територіальними органами. Інформацію про виконання вищезазначеного рішення Житомирського окружного адміністративного суду та про суми нарахованих, але невиплачених коштів (потребу) надано Пенсійному фонду України шляхом включення до реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми «Реєстр судових рішень» Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ТКІС ПФУ), обов`язок ведення та заповнення якої (повнота та коректність) покладено на територіальні органи Пенсійного фонду України. Одночасно повідомлено, що нарахована доплата згідно рішення суду облікована та внесена до підсистеми «Реєстр судових рішень» Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України, що наповнюється його територіальними органами. Виконання судових рішень, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету в порядку черговості дати набрання законної сили рішення суду. Повідомлено, що на даний час Пенсійним фондом України проведено виплату доплат до пенсій нарахованих на виконання рішень судів, які набрали законної сили по 19 вересня 2020 року.

Уважаючи, що звернення не розглянути належним чином, а саме не містять відповіді на всі, поставлені в них питання, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Згідно з вимог частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України кожна особа має право направляти письмові звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, які зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів є Закон України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВП з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №393/96-ВР).

Статтею 1 цього Закону закріплено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Так, за приписами статті 3 Закону України № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Згідно статті 20 Закону України №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Як убачається зі змісту позовної заяви, метою звернення до суду є, зокрема, захист права на належний розгляд звернення.

Судом установлено, що відповідач у своїх листах не надав відповідь на всі порушені у заявах позивача питання, а саме: за який місяць та рік, з якої суми заборгованості та в якому місяці та році проводився розрахунок, розмір компенсації та механізм розрахунку компенсації.

Таким чином, направляючи позивачу відповіді на його звернення листами, відповідач фактично не розглянув подані заяви в частині надання розрахунку компенсації втрати частини доходів, а тому обов`язку з надання відповіді на заяву з приводу поставленого в ній питання не виконав.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктами владних повноважень в основу своїх рішення та дій, на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та зважаючи на доводи позову, з метою захисту прав позивача, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області повторно розглянути та надати ОСОБА_1 відповідь на заяви від 11 квітня 2023 року та 04 липня 2023 року із урахуванням висновків суду.

Що стосується висловленої позивачем вимоги про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, то дійсно відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, установити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття рішення у справі.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Водночас, установлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

Ураховуючи, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання судового рішення, суд, приймаючи до уваги обставини цієї справи, вважає, що підстави зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення відсутні. Тобто, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням зазначеного рішення.

Щодо клопотання позивача про постановлення окремих ухвал про стягнення в дохід Державного бюджету України штрафу з посадових осіб ГУ ПФУ у Житомирській області, про викладення виявлених під час розгляду справи порушень закону та доведення їх до відома суб`єктів владних повноважень для вжиття заходів їх усунення, про викладення виявлених під час розгляду справи порушень закону посадовими особами, які мають ознаки кримінального правопорушення, яку надіслати прокурору або органу досудового розслідування, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Тобто постановлення окремої ухвали можливе виключно за ініціативою суду, воно є правом, а не обов`язком суду, і реалізація такого права безпосередньо пов`язана з виявленням судом саме під час розгляду справи порушення закону. Окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення. Окрема ухвала є й реакцією на ті порушення, що не усуваються рішенням.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, згідно з частиною 9 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Оцінюючи доводи позивача з приводу наявності передбачених наведеними нормами підстав для постановлення окремої ухвали, суд під час розгляду цієї справи будь-яких обставин, що могли б бути підставою для винесення окремої ухвали, не встановив.

Окрім цього, такими нормами не передбачено процесуальної можливості розгляду питання щодо постановлення окремої ухвали справі за ініціативою сторони по справі.

Одночасно суд зазначає, що окрема ухвала поставляється у разі, коли суд самостійно не може усунути порушення закону. Такого під час розгляду цієї справи не встановлено.

При цьому суд ураховує, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та його заяви будуть повторно розглянуті відповідачем з урахуванням висновків суду, а отже в цьому випадку порушене право позивача підлягає відновленню, а тому підстави для винесення окремої ухвали відсутні.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

За відсутності документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо надання неповної відповіді на заяви ОСОБА_1 від 11 квітня 2023 року та 04 липня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 11 квітня 2023 року та 04 липня 2023 року та надати відповідь, із урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис