Справа № 280/8378/23
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 листопада 2023 року Справа № 280/8378/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Ізраїль РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області щодо нарахування та виплати позивачу пенсії за віком, починаючи з 07.10.2009, у невстановленому законом розмірі;

зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснювати нарахування та виплати пенсії позивачу, починаючи з 07.10.2009, у встановленому законом розмірі, на рівних з іншими громадянами України умовах, відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV з урахуванням змін у пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, з урахуванням повного страхового стажу 42 роки, застосуванням усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України на момент проведення перерахунку пенсії , на підставі документів, які перебувають у пенсійній справі та додатково представлених документів про заробітну плату та загальний трудовий стаж, з виплатою заборгованості за пенсією після її перерахунку та індексації, з компенсацією втрати частини доходів за затримку виплати пенсії за період з 07.10.2009р. по день фактичної виплати затриманої пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, на визначений позивачем банківський рахунок, згідно із заявою про виплату пенсії на банківський рахунок, переданою до органу ПФУ установою банку та/або уповноваженим представником позивача за довіреністю.

Крім того, просить відповідно до п.1 ч.2 ст.371 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), допустити негайне виконання рішення суду у повному обсязі заявлених позовних вимог, відповідно до ч. 6 ст. 245, ч. 1 ст. 382 КАС України, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області у 14-денний строк надати до суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання.

Ухвалою від 16.10.2023 відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) протягом тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву, який має відповідати вимогам ст. 162 КАС України, зобов`язано відповідача надати суду належним чином засвідчену копію матеріалів пенсійної справи позивача у строк встановлений судом для подання відзиву на позовну заяву.

Позов обґрунтовував тим, що судовими рішеннями захищені його порушені пенсійні права; що, нараховуючи та виплачуючи йому пенсію за віком, починаючи з 07.10.2009, у невстановленому законом твердому розмірі, нижчому від мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму, відповідач не діє на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, чим продовжує грубе порушення конституційного права позивача похилого віку на пенсійне забезпечення в старості. Порушене право позивача потребує судового захисту, а дії відповідача мають бути визнані незаконними. Також, позивач вважає, що має право на компенсацію втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Заява позивача від 11.09.2023, з питання виплати пенсії за віком у невстановленому законом розмірі, листом відповідача від 26.09.2023 № 15730-15821/К-02/8-0800/23 залишено без задоволення, з посиланням на те, що пенсія за віком нарахована та виплачується, на думку відповідача, у встановленому законом розмірі. Вважаючи свої права в частині виплати пенсії за віком у невстановленому законом розмірі та на компенсацію втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, зокрема, що на виконання постанови Верховного Суду від 24.07.2023 по справі №280/6637/22 та рішення суду по справі №280/4551/21, виплату пенсії позивачу було поновлено на банківській рахунок. 12.09.2023 позивач знову звернувся до відповідача з заявою у довільній формі. Листом від 26.09.2023 № 15730-15821 /К-02/8-0800/23 позивачу було надано інформацію про виплату пенсії та виконання рішень суду. Відповідач вказує на те, що позивач вже звертався до суду з позовом з таким самим предметом спору, відмінність полягає лише в тому, що в даній справі позивач перефразував позовні вимоги. Зазначені позовні вимоги були розглянуті в суді першої інстанції та переглядались в суді апеляційної та касаційної інстанції. Верховним Судом було відмовлено у задоволенні зазначених позовних вимог. Щодо виплати компенсації втрати частини доходів, в порядку передбаченому Законом України «Про компенсацію громадянам втрати у зв`язку із порушенням строків їх виплати» вказує, що компенсація втрати частини доходів може бути нарахована лише на ту частину заборгованості, яка була фактично виплачена позивачу та в місяць виплати такої заборгованості. Також, відповідач висловив свої заперечення щодо встановлення судового контролю за виконання судового рішення.

Ухвалою суду від 15.11.2023 провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог про визнання протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області щодо нарахування та виплати позивачу пенсії за віком, починаючи з 07.10.2009, у невстановленому законом розмірі та зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснювати нарахування та виплати пенсії позивачу, починаючи з 07.10.2009, у встановленому законом розмірі, на рівних з іншими громадянами України умовах, відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV з урахуванням змін у пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, з урахуванням повного страхового стажу 42 роки, застосуванням усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України на момент проведення перерахунку пенсії , на підставі документів, які перебувають у пенсійній справі та додатково представлених документів про заробітну плату та загальний трудовий стаж, з виплатою заборгованості за пенсією після її перерахунку закрито.

Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України платник податків, не працює, з 02.12.1996 постійно мешкає в Ізраїлі, місце постійного проживання встановлено нотаріально. В Україні проживало: АДРЕСА_2 . Паспорт позивача вилучено та знищено встановленим порядком органами МВС у 1996 році при оформленні виїзду на постійне місце проживання за кордон.

Перебував на пенсійному обліку та отримував пенсію за віком в Управлінні праці та соціального захисту населення в Дніпровському (Ленінському) районі м. Запоріжжя.

Пенсійні права позивача неодноразово порушувалися органом Пенсійного фонду України, і були захищені в судовому порядку.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.07.2021 року у справі №280/4551/21 скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі №280/4551/21 задоволено частково: зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 07.10.2009 року відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Постановою Верховного Суду від 20 січня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18.10.2021 року у справі №280/4551/21 скасовано. Справу №280/4551/21 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Запорізькій області залишено без задоволення. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.07.2021 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову про виплату позивачу компенсацію втрати частини доходів за затримку виплати пенсії за період з 07.10.2009 року по день фактичного виконання рішення, одним платежем, на зазначений позивачем банківський рахунок. Позовні вимоги в цій частині задоволено частково: зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області вчинити певні дії виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів за затримку виплати пенсії за період з 07.10.2009 року по день фактичного виконання рішення. В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.07.2021 року залишено без змін.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.02.2023 по справі №280/6637/22, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.04.2023, позов задоволено частково:

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 11.11.2022 №98 про відмову у перерахунку пенсії позивача, починаючи з 07.10.2009;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повторно розглянути заяву позивача від 07.11.2022 про перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у мотивувальній частині рішення.

Постановою Верховного Суду від 24.07.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.02.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12.04.2023 у справі №280/6637/22 скасовано. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 11.11.2022 №98 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 07.10.2009; Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести ОСОБА_1 виплату нарахованої на виконання рішення у справі №280/4551/21 пенсії на визначений позивачем банківський рахунок, згідно із заявою про виплату пенсії від 07.11.2022. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

11.09.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо пенсійного забезпечення.

Листом від 26.09.2023 позивача повідомлено, що на виконання постанови Верховного Суду від 24.07.2023 по справі №280/6637/22 Вам нараховано виплату пенсії за період з 07.10.2009 по 31.08.2023 на виконання рішення суду по справі №280/4551/21, на визначений Вами банківський рахунок, згідно із заявою про виплату пенсії від 07.11.2022 разом з основним розміром пенсії за вересень поточного року. Постанова Верховного Суду виконана в межах покладених зобов`язань.

Також повідомлено, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.05.2023 по справі №280/2083/23, набуло чинності згідно постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 31.07.2023 також виконано в межах покладених зобов`язань. Пенсія Вам виплачується на картковий рахунок зазначений в рішенні суду.

Щодо виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16.03.2022 по справі 280/4551/21 в частині нарахування компенсації повідомляємо, що компенсація втрати частини доходів за затримку виплати пенсії за період з 07.10.2009 по день фактичного виконання рішення (21 вересня 2023 року) буде нарахована після обліку Держстатом України індексу інфляції за серпень 2023 року.

Інших зобов`язань на Головне управління не покладено, тому пенсія нарахована за рішенням суду в розмірі визначеному станом на 07.10.2009. Розмір пенсії щомісяця виплачується в розмірі 1188,23 грн.

Отже, органом Пенсійного фонду України компенсація втрати частини грошових доходів (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати на нараховані (на виконання судових рішень), але не виплачені суми пенсії, не нараховувалася і, відповідно, не виплачувалася.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», від 19.10.2000 № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Схожі норми містяться і в пп.2,3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001.

Отже, право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Стаття 3 Закону №2050-ІІІ встановлює, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 цього Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Суд звертає увагу, що використане у статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 18.12.2018 у справі №816/301/16.

Суд, вирішуючи спір, вважає за необхідне зазначити те, що право позивача на пенсію, в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є його правом на майно. У свою чергу, неможливість розпоряджатися своїм майном, з вини пенсійного органу, яким несвоєчасно виплачена пенсія, є втручанням у таке право. Наслідком несвоєчасності виплати пенсії, як втручання у право особи, національне законодавство визначає право особи на отримання компенсації втрати частини доходів.

Факт того, що пенсія позивачу у повному обсязі своєчасно не була виплачена саме з вини відповідача, підтверджується судовими рішенням, про які зазначено вище.

Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив у постановах від 19.12.2011 (справа №6-58цс11), від 11.07.2017 (справа №21-2003а16), а Верховний Суд в постанові від 03.07.2018 у справі №521/940/17.

Отже, оскільки позивачу не було своєчасно виплачено пенсію саме з вини пенсійного органу, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на отримання компенсації втрати частини доходів за період з 07.10.2009 по день фактичного виконання рішення (21 вересня 2023 року) на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16.03.2022 по справі № 280/4551/21, з урахуванням раніше виплачених сум, на визначений позивачем банківський рахунок.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1ст.9 КАС України).

Відповідно дост.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Щодо позовної вимоги про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1,2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Згідно із статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дасть очікуваного результату, або що відповідач буде створювати перешкоди для його (рішення) виконання і позивачем не надано жодних доказів на спростування зазначеної обставини.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі та зобов`язання відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення у встановлений судом строк у цій справі.

Щодо вимоги зобов`язати допустити до негайного виконання рішення суду суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Водночас негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання рішенням суду законної сили, як це передбачено для більшості судових рішень, а негайно з часу його ухвалення.

Перелік рішень суду, що підлягають негайному виконанню, визначається ст.371 КАС України.

Так, відповідно до ч.2 ст.371 КАС України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення, зокрема, у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Отже, до негайного виконання допускається рішення суду про «стягнення» відповідних виплат, а не про зобов`язання відповідача до їх нарахування та виплати позивачеві. Тобто, саме у випадку постановлення судом рішення про стягнення на користь позивача недоплачених сум пенсії, суд повинен також визначити суму стягнення за один місяць та в цій частині допустити рішення до негайного виконання.

Разом з тим, обраний у цій справі спосіб захисту прав та інтересів позивача шляхом зобов`язання нарахування та виплати сум означає, що суму коштів повинен визначити сам відповідач в процесі виконання рішення суду після набрання ним законної сили.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про відсутність достатніх правових підстав для звернення ухваленого рішення до негайного виконання.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1ст.143 КАС України).

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи той факт, що позивач звільнений від сплати судового збору ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.10.2023 розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Ізраїль РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у здійсненні нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії, перерахованої на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16.03.2023 по справі № 280/4551/21 за період з 07.10.2009 по день фактичного виконання рішення (21 вересня 2023 року).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії, перерахованої на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16.03.2023 по справі № 280/4551/21 за період з 07.10.2009 по день фактичного виконання рішення (21 вересня 2023 року), з урахуванням раніше виплачених сум, на визначений позивачем банківський рахунок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 15.11.2023.

Суддя А.В. Сіпака