Справа № 360/1260/23
Суддя: О.М. Качанок
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

15 листопада 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/1260/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Качанок О.М., перевіривши матеріали адміністративного позову Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Департаменту патрульної поліції (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить стягнути з відповідача на користь Департаменту патрульної поліції вартість предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, у розмірі 2323,99 грн.

Ухвалою суду від 20.10.2023 визнано неповажними підстави пропуску строку звернення до суду, зазначені Департаментом патрульної поліції у позовній заяві. У задоволенні клопотання Департаменту патрульної поліції про поновлення строку звернення до суду з позовом відмовлено. Позовну заяву Департаменту патрульної поліції залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом десяти календарних днів з дати отримання вказаної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з зазначенням інших підстав для поновлення строку, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, підтверджені належними та допустимими доказами;

- доказів вручення відповідачу наказу Департаменту патрульної поліції від 22.03.2022 № 650 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції;

- наказу про відшкодування вартості предметів однострою особистого користування та доказів його вручення відповідачу;

- роздавальних відомостей про видачу відповідачу предметів однострою, про стягнення вартості яких заявлено позов, з підписом позивача.

30.10.2023 від позивача надійшла заява про виконання ухвали суду, в якій позивач просив поновити строк звернення до суду, а також надати додатковий строк на виконання ухвали суду від 20.10.2023 в частині надання суду доказів вручення відповідачу витягу з наказу про звільнення.

Клопотання про поновлення строку звернення до суду обґрунтовано тим, що наказом Департаменту патрульної поліції від 22.03.2022 № 650 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 22.03.2022, відтак починаючи з 22.03.2022 у Департаменту патрульної поліції виникли обставини для звернення до суду у тримісячний строк, встановлений частиною другою статті 122 КАС України, а саме з позовом про відшкодування вартості предметів однострою, строк експлуатації яких не закінчився.

При цьому, тримісячний строк звернення до суду у Департаменту патрульної поліції закінчився 22.06.2022.

Разом з тим позивач зазначив, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації, в Україні з 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан, що обмежило можливості позивача вчасно звернутись до суду з позовною заявою.

Також вказано, що 24.02.2022 Рада суддів України прийняла рішення щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні, яким ухвалила, що розгляд справ по можливості відкладається (за винятком невідкладних судових розглядів), зважаючи на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Процесуальні строки по можливості продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.

Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Органи й підрозділи, що входять до системи Національної поліції України, в тому числі й Департамент патрульної поліції, беруть участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Особливості організації діяльності органів Національної поліції в умовах воєнного стану залежать насамперед від стану оперативної обстановки, що має місце на визначеній території.

З урахуванням оперативної обстановки функціональні можливості Департаменту патрульної поліції, а саме щодо звернення до суду із позовною заявою, були обмежені.

Весь особовий склад з моменту введення посиленого варіанту несення служби залучався до посиленої охорони адміністративних будівель, супроводження критично важливих вантажів, охорони громадського порядку в посиленому варіанті, що фізично ускладнювало здійснення діяльності щодо претензійно-позовної роботи за функціональними обов`язками начальника відділу правового забезпечення Управління.

Згідно з дорученням керівництва Національної поліції України від 19.01.2022 № 635/04/41-2022 Департаментом патрульної поліції було утворено координаційну групу для евакуації особових справ поліцейських Департаменту патрульної поліції.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та проведенням на території України воєнних дій відповідно до вимог Порядку забезпечення евакуації, зберігання та знищення документів в умовах особливого періоду, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 17 жовтня 2019 року № 3194/5, особову справу відповідача та інші службові документи, що стосуються предмету позову евакуйовано за межі Луганської області.

Як вказує позивач, вказане унеможливило звернення з вказаним позовом до суду в межах строку, визначеного статтею 122 КАС України.

Ухвалою суду від 02.11.2023 клопотання позивача про продовження строку на усунення недоліків позовної заяви задоволено. Продовжено Департаменту патрульної поліції строк для усунення недоліків позовної заяви на п`ять календарних днів з дати отримання цієї ухвали, запропонувавши позивачеві усунути в установлений судом строк недоліки позовної заяви, шляхом надання до суду доказів вручення відповідачу наказу Департаменту патрульної поліції від 22.03.2022 № 650 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції.

Вищевказану ухвалу суду було надіслано за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Електронного кабінету позивача Департаменту патрульної поліції. Документ в електронному вигляді доставлено до Електронного кабінету 03.11.2023.

13.11.2023 від Департаменту патрульної поліції надійшло клопотання, в якому позивач просить продовжити строк для виконання вимог ухвали суду від 02.11.2023.

В обґрунтування клопотання позивачем зазначено, що у заявах по суті справи позивачем при зазначенні реквізитів учасників провадження було зазначено адресу для листування - площа Троїцька, 2а, м. Дніпро з метою направлення кореспонденції Департаменту патрульної поліції по даній справі.

Зазначення саме такої адреси зумовлено тим, що для інформування Департаментом патрульної поліції та управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, яким здійснюється представництво інтересів Департаменту у даній справі відповідно до резолюції керівництва, один одного про необхідність вчинення тих чи інших дій, необхідний певний проміжок часу, який найчастіше перевищує строк, встановлений законом або судом для вчинення таких дій. Тож, вимога про надіслання всіх процесуальних документів за конкретно визначеною адресою зумовлена саме необхідністю забезпечення своєчасного інформування особи, яка здійснює представництво сторони по справі, крім іншого, про початок перебігу певних процесуальних строків.

Таким чином, за наведених умов, враховуючи, що уповноваженим представником Департаменту патрульної поліції завчасно було подано відповідну заяву із зазначенням конкретної адреси, за якою належить направляти, в тому числі, копію ухвали суду, з урахуванням наведених норм КАС України, а також тієї обставини, що справа розглядається судом в паперовій формі в письмовому провадженні, суд мав направити ухвалу суду за такою адресою.

Наведену вище ухвалу суду (тобто від 02.11.2023) представником Департаменту отримано лише 07.11.2023.

Також, позивач зазначив, що для самого процесу повідомлення про необхідність здійснення певної операції та надіслання відповідних документів для подальшого їх долучення до матеріалів справи, необхідний певний проміжок часу, більший ніж наданий Департаменту ухвалою від 02.11.2023.

Розглянувши клопотання про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви, суд зазначає таке.

Поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано статтею 121 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною другою статті 121 КАС України визначено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до частини третьої статті 121 КАС України якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою (частина шоста статті 121 КАС України).

Також, відповідно до частини другої статті 169 КАС України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд зазначає, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 20.10.2023 встановлено позивачу максимальний строк для усунення недоліків позовної заяви, визначений частиною другою статті 169 КАС України, та за ухвалою від 02.11.2023 цей строк вже продовжувався з метою дотримання прав позивача на доступ до правосуддя.

Крім того, відповідно до частини п`ятої статті 18 КАС України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Згідно з частиною 6 статті 18 КАС України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Враховуючи те, що у позивача (органу державної влади) наявний електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, судові рішення у даній справі, зокрема, ухвалу суду від 02.11.2023 було надіслано за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до відповідного електронного кабінету Департаменту патрульної поліції та доставлено до такого кабінету позивача 03.11.2023.

Тобто, надсилання судових рішень в цій справі здійснювалось виключно в порядку, встановленому адміністративно-процесуальним законодавством.

Також суд наголошує, що позивачем у справі є саме Департамент патрульної поліції, до електронного кабінету якого направлялись, зокрема, усі ухвали, що постановлені в цій справі, тому суд не зобов`язаний був надсилати на адресу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області відповідні судові рішення.

Крім того, навіть враховуючи те, що представник позивача, який проходить службу в Управлінні патрульної поліції в Дніпропетровській області, 07.11.2023 отримав ухвалу суду від 02.11.2023, станом на 15.11.2023 строк, що встановлений вказаною ухвалою для усунення недоліків позовної заяви сплинув. Тобто, право позивача на усунення недоліків в строк, встановлений судом, не обмежено.

До того ж, у клопотанні про продовження строку на усунення недоліків, що надійшло до суду 13.11.2023, не наведено жодних доводів щодо заходів, які позивачем вжиті з метою виконання вимог ухвал суду від 20.10.2023 та від 02.11.2023, та не надано жодних доказів щодо цього.

З урахуванням викладеного у продовженні позивачу процесуального строку на усунення недоліків позовної заяви слід відмовити.

Щодо клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом, суд наголошує на такому.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацами першим, другим частини другої статті 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

В свою чергу, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (абзац перший частини першої статті 59 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію»).

В ухвалі від 25 жовтня 2021 року у справі № 360/1934/21, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Луганській області на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року у справі за позовом Головного управління Національної поліції в Луганській області до ОСОБА_1 про стягнення вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, Верховний Суд вказав, що зазначена справа є публічно-правовим спором, а отже необхідно застосовувати положення частини п`ятої статті 122 КАС України, якою визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як слідує з матеріалів справи, Департамент патрульної поліції подав позов про стягнення з відповідача вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився у розмірі 2323,99 грн через поштове відділення 12.10.2023, фактичне надходження позову до суду 16.10.2023, а звільнено відповідача зі служби в поліції - 22.03.2022.

Таким чином, звернення з адміністративним позовом (12.10.2023) відбулось з суттєвим порушенням строків, визначених частиною п`ятою статті 122 КАС України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому строк дії воєнного стану продовжувався та діє на теперішній час.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 389-VIII у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Згідно зі статтею 26 Закону № 389-VIII правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

З аналізу статті 26 Закону № 389-VIII слідує, що здійснення судами правосуддя на час введення воєнного стану не зупиняється.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22, зокрема, зазначила, що:

- введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку;

- сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду в розумні строки, у зв`язку із запровадженням такого, не може вважатись поважною причиною пропуску цих строків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного суду від 08 грудня 2022 року у справі № 990/102/22.

Отже суд зазначає, що самого лише посилання на введення в Україні воєнного стану недостатньо для поновлення процесуальних строків.

Як вже зазначено вище, такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили своєчасне звернення до суду, які повинні бути підтверджені відповідними доказами.

Жодних таких доказів позивачем до матеріалів справи не додано.

Суд зазначає, що з моменту виникнення у позивача права на звернення до суду з цим позовом по теперішній час воєнний стан в Україні триває. Разом з цим, позивач не був позбавлений можливості звернутися до суду вчасно будь-яким способом, як то направлення позовної заяви засобами поштового зв`язку, подання позову нарочно або звернення через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлена саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з воєнним станом. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації своїх прав.

Позивачем не зазначено та не підтверджено жодними доказами, як саме запроваджений воєнний стан унеможливив своєчасне звернення до суду.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що особовий склад з моменту введення посиленого варіанту несення служби залучався до посиленої охорони адміністративних будівель, супроводження критично важливих вантажів, охорони громадського порядку в посиленому варіанті, оскільки такі факти не доведені належними та допустимими доказами, як і не доведено, що саме це фізично унеможливило здійснення претензійно-позовної роботи та звернення з цим позовом до суду.

Щодо посилання позивача на доручення керівництва Національної поліції України від 19 січня 2022 року № 635/04/41-2022 про утворення координаційної групи для евакуації особових справ поліцейських Департаменту патрульної поліції суд зазначає, що евакуація особової справи відповідача за межі Луганської області не є поважною причиною для поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскільки позивачем необґрунтовано та не доведено, як така евакуація унеможливила звернення до суду протягом строку більше року.

З урахуванням викладеного, підстави, зазначені позивачем для поновлення строку звернення до адміністративного суду, визнаються судом неповажними.

Крім того суд зазначає, що дослідивши обґрунтування позивача щодо поновлення строку звернення до суду, які викладені в клопотанні, що надійшло 13.11.2023, судом встановлено, що вони за змістом фактично є аналогічними доводам позивача про необхідність поновлення строку звернення до суду, що викладені в позовній заяві та щодо яких судом надано аналогічну правову оцінку в ухвалі від 20.10.2023, визнано їх неповажними підставами пропуску строку звернення до суду та у задоволенні відповідного клопотання позивача відмовлено.

Інших доводів, які б суттєво відрізнялись від тих, що вказані в позовній заяві, у клопотанні про поновлення строку звернення до суду від 13.11.2023 позивачем не наведено.

Доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, відповідно до вимог ухвали суду від 20.10.2023, позивачем не надано.

Тобто, фактично вимоги ухвали суду від 20.10.2023 в частині надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з зазначенням інших підстав для поновлення строку (окрім тих, що вказані в позовній заяві), які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, з підтвердженням належними та допустимими доказами, позивачем не виконано.

Отже, позивачем не усунуто недоліки позовної заяви.

Згідно з частиною 3 статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський Суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Чуйкіна проти України» ((Заява № 28924/04) 13.01.2011) вказано, що «стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства», п. п. 28- 36, Series A № 18)».

Рішенням Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», яке 30.08.2013 набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб» (див. рішення від 28.05.1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

В рішенні Конституційного Суду України у справі № 1-9/2011 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, від 13.12.2011 (17-рп/2011) зазначено, що «вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Крім того, відповідно до частин 1 та 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх належних заходів для реалізації та забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, а останній не усунув недоліки позовної заяви у строк визначений судом та не продемонстрував готовність брати участь на цьому етапі розгляду його справи, тому логічним є застосування передбачених законодавством наслідків - повернення позовної заяви позивачу.

При цьому, суд роз`яснює позивачу, що згідно з приписами частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 121-123, 169, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Департаменту патрульної поліції у продовженні процесуального строку на усунення недоліків позовної заяви.

Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до суду, зазначені Департаментом патрульної поліції у клопотанні про поновлення строку звернення до суду.

У задоволенні клопотання Департаменту патрульної поліції про поновлення строку звернення до суду з позовом відмовити.

Позовну заяву Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, повернути позивачу.

Копію ухвали та позов з додатками невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяО.М. Качанок