Справа № 120/7859/23
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 листопада 2023 р. Справа № 120/7859/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Предметом спору за цим позовом є допущена, на думку позивача, бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті йому при звільненні одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік військової служби.

Обґрунтовуючи право на отримання відповідного виду одноразової грошової допомоги позивач покликається на приписи ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", якою встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Ухвалою від 12.06.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

Однак, відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою від 26.09.2023 судом з власної ініціативи витребувано в Військової частини НОМЕР_1 , як відповідача по справі, в Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач безпосередньо проходив військову службу перед звільненням, а також в Першого відділу Гайсинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Вінницької області, до якого позивача направлено до зарахування на військовий облік, документально підтверджену інформацію:

- про обставини призову ОСОБА_1 на військовий облік з 28.02.2022, а саем: чи був призваний позивач на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період;

- чи при попередньому звільненні з військової служби (до 28.02.2022) ОСОБА_1 набув право на отримання передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошової допомоги та чи реалізував таке право.

Зобов`язано надати вказані документи та інформацію у 5-денний строк з дня отримання ухвали суду.

03.11.2023 за вх. №67064/23 від Першого відділу Гайсинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Вінницької області судом отримано лист від 03.10.2023 за №3493, в якому повідомлено, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не призивався по загальній мобілізації до Збройних Сил України першим відділом Гайсинського РТЦК та СП.

07.11.2023 на виконання ухвали від 26.09.2023 Військовою частиною НОМЕР_1 надано письмові пояснення щодо поставлених судом питань, а також копії наказів командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29.05.2021 за №153, від 25.02.2022 за №60/НСТ, від 09.05.2023 за №135/ПСТ.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що знаходиться на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 .

29.05.2021 наказом командира 59 окремої мотопіхотної бригади імені ОСОБА_3 (по особовому складу) №110-РС, старшого сержанта ОСОБА_1 звільнено у запас за підпунктом "д" пункту другого частини п`ятої (за службовою невідповідністю).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29.05.2021 №153 старшого сержанта ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 . В наказі зазначено, що вислуга років у Збройних Силах України станом на 29.05.2021 у календарному обчисленні становила 07 років 04 місяці 13 днів.

В подальшому, наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 25.02.2022 за №60/НСТ старшину ОСОБА_1 , який прибув з першого відділу Гайсинського РТЦК та СП, відповідно до Указу Президента України "Про мобілізацію", зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначити на посади за штатами військового часу, та залучити до виконання бойового завдання.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №62-РС від 09.05.2023 головного сержанта ОСОБА_1 звільнено у відставку за підпунктом "б" пункту 2 частини 4 (за станом здоров`я) статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №135/НСТ від 09.05.2023 головного сержанта ОСОБА_1 , який знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , виключено зі списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення військової частини НОМЕР_2 .

Також, відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 позивачу наказано виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмір 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць, але не менше як 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 14 місяців служби з 28.02.2022.

Позивач не погоджується з таким розміром та періодом виплати одноразової грошової допомоги, вважає дії відповідача протиправними, з огляду на що звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (надалі - Закон №3543-ХІІ в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

За приписами частин першої - третьої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

В силу частини четвертої статті 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 2 статті 15 Закону України від 20.11.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII) передбачено виплату військовослужбовцям одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Зокрема, абзацом сьомим цього пункту (у редакції, чинній на дату звільнення позивача з військової служби) передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їхнього призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 затверджено Порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби (далі - Порядок).

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 (далі - Порядок №460), військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Розмір допомоги обчислюється з урахуванням пунктів 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (ЗП України, 1992 р., №7, ст.182).

Як вбачається з матеріалів справи, наказом командира 59 окремої мотопіхотної бригади імені ОСОБА_3 (по особовому складу) №110-РС, старшого сержанта ОСОБА_1 звільнено у запас за підпунктом "д" пункту другого частини п`ятої (за службовою невідповідністю) та наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29.05.2021 №153 позивача виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 . В наказі зазначено, що вислуга років у Збройних Силах України станом на 29.05.2021 у календарному обчисленні становила 07 років 04 місяці 13 днів.

При цьому, згідно повідомленої відповідачем у Заяві про долучення до матеріалів справи (вх. №67797 від 07.11.2023) інформації судом встановлено, що позивач, відповідно до пункту 6 розділу ХХХІІ Наказу Міністра оборони України №260 від 07.06.2018, одноразову грошову допомогу при звільненні 29.05.2021 не виплачувалась, оскільки останній не мав права на її отримання.

Таким чином, позивач входить до кола осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Втім, звільнення позивача з військової служби у відставку в травні 2023 року відбулось за підпунктом "б" пункту 2 частини 4 (за станом здоров`я) статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

В контексті наведеного варто зазначити, що приписи статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не ставлять у залежність виникнення в військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з набуттям певного періоду календарної вислуги років, у разі звільнення такого військовослужбовця за станом здоров`я.

Враховуючи, що позивач в травні 2023 року був звільнений з військової служби за станом здоров`я, отже одноразова грошова допомога має бути розрахована, з урахування періоду попередньої військової служби.

А отже, дії відповідача щодо нарахування одноразової грошової допомоги без врахування періоду попередньої військової служби на підставі п.3 Постанови №460 є протиправними.

Що ж до розміру необхідної до виплати позивачу одноразової грошової допомоги, то суд зазначає наступне.

Абзацом сьомим пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII (у редакції, чинній на дату звільнення позивача з військової служби) передбачено, що умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як вже зазначалось вище, саме постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 затверджені Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією.

Правовими нормами пунктів 1 - 4 Порядку №460 визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Аналіз вищенаведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що право особи на виплату одноразової грошової допомоги, право на отримання якої в військовослужбовця не виникло при попередньому звільненні, нерозривно пов`язано з проходженням військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, грошова допомога за який обчислюється в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення, отриманого ним за кожний повний календарний місяць служби (п. 1 Порядку №460).

Таким чином, враховуючи вищезазначене, правове регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що при звільненні з військової служби у військовій частині НОМЕР_2 ОСОБА_1 , як військовослужбовець, що проходив військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, те не набув права на отримання грошової допомоги при попередньому звільненні з військової служби, відповідно до абзацу 7 частини 2 статті 15 Закону №2011-XI та Порядку №460, мав право на одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення, отриманого ним за кожний повний календарний місяць служби з врахуванням попереднього періоду проходження військової служби, тобто за 08 років 06 місяців.

Разом з тим, як слідує з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №135/НСТ від 09.05.2023, виплатити позивачу одноразової грошової допомоги в розмір 4 відсотків місячного грошового забезпечення наказано виплатити лише за 14 місяців служби з 28.02.2022.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд враховує, що позивачу призначено до виплати частину одноразової грошової допомоги (за період з 28.02.2022 по день звільнення), а отже наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення без врахування попереднього періоду проходження позивачем військової служби та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, з урахування періоду попередньої військової служби, а саме з розрахунку за 08 років 06 днів календарної вислуги позивача, з урахуванням вже призначених до виплати та виплачених сум.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби за період військової служби за призовом під час мобілізації, без врахування періоду попередньої військової служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, з урахування періоду попередньої військової служби, а саме з розрахунку за 8 років 06 днів календарної вислуги ОСОБА_1 , з урахуванням вже призначених до виплати та виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна