Справа № 200/4877/23
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2023 року Справа№200/4877/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Череповського Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, Тернопільська область, м. Тернопіль, Майдан Волі, 3, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

05.09.2023 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі Відповідач 2), в якій просив суд:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії від 15.06.2023 року № 98;

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком 1 період навчання в Професійно-технічному училищі №41 м. Селидове з 01.09.1990 по 09.06.1991 року, період роботи на ВП Шахта Котляревська ДП Селидіввугілля з 06.10.2020 року по теперішній час;

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити пенсію згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV;

зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області, яке є територіальним органом Пенсійного фонду України за місцем проживання, нарахувати та виплатити пенсію з 05.05.2023 року - дати настання права на пенсію.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 червня 2023 року звернувся на Веб-порталі Пенсійного фонду України з заявою №1516 на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Разом з заявою мною було надано скан-копії документів: паспорт, РНОКПП, документ про здобуття освіти, військовий квиток, трудова книжка НОМЕР_2 , довідки про підтвердження пільгового стажу. Відповідачем 2 03.07.2023 року Позивачу надіслано лист разом з рішенням про відмову у призначенні пенсії від 15.06.2023 року № 98. Рішенням Відповідача 1 Позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком 1 зазначено, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 06.10.2020 по теперішній час на ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля», згідно з довідкою від 08.05.2020 №09-23/697, оскільки відсутня сплата внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також відсутній наказ про результати проведення атестації робочих місць та перелік робочих місць яким підтверджено право на пенсію на пільгових умовах. При цьому в листі додатково зазначено, що до пільгового стажу також не було враховано період з 27.07.1990 по 06.06.1991 рік, оскільки відсутня довідка що підтверджує пільговий характер роботи. Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що порушує права та охоронювані законом інтереси Позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи.

Відповідачем 1 було надано відзив, в якому зазначено, що згідно розрахунку стажу позивача, вік якого на день звернення (07.06.2023) до територіальних органів Пенсійного фонду становив 50 років, його страховий стаж з урахуванням додаткових років роботи за Списком №1 становить - 36 років 11 місяців 01 день. Пільговий стаж позивача становить - 09 років 07 місяців 17 днів.

Враховуючи, що в трудовій книжці позивача відсутні необхідні відомості про його зайнятість в шкідливих умовах протягом повного робочого дня з 27.07.1990 по 06.06.1991, не зазначено характер виконуваної ним у цей період роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків або їх номери, куди включається даний період роботи, а довідка, що підтверджує пільговий характер роботи, відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, до органів Пенсійного фонду не надана, тому вказаний період роботи до пільгового стажу для визначення права на пенсію за Списком №2, не зараховано.

Також, для включення до пільгового стажу позивача спірного періоду з 06.10.2020 по 07.06.2023, в систему персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування, мають міститися відповідні дані про сплачені страхові внески.

Враховуючи, що за період з 06.10.2020 по 07.06.2023, форма ОК-5 Індивідуальні відомості про застраховану особу з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на ім`я ОСОБА_1 не містить відомостей про сплату страхових внесків, а довідку про нараховану суму грошового забезпечення та про сплату страхових внесків згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та наказ про проведення атестації робочих місць ним не надано, тому вказаний період до його пільгового стажу, не зараховано.

З врахуванням наведеного, будь-яких порушень прав позивача на пенсійне забезпечення, зокрема щодо порядку проведення призначення пенсії та її виплати, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у своїх діях не вбачає.

Відповідачем 1 було надано відзив, в якому зазначено, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (зі змінами внесеними Постановою Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України») (далі - Порядок №22-1).

За п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно п. 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

За наведених обставин, позовна вимога про зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області, яке є територіальним органом Пенсійного фонду України за місцем проживання, нарахувати та виплатити пенсію з 05.05.2023 року - дати настання права на пенсію не підлягає задоволенню, оскільки заява позивача про призначення пенсії таким управлінням не розглядалася.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно статті 6 ЗУ №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Управління зазначає, що Індивідуальні відомості про застраховану особу» (Форма ОК-5) не містять інформації щодо сплати страхових внесків.

Крім цього, не підлягає задоволенню вимога позивача з 06.10.2020 на ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» по теперішній час, оскільки як вбачається з довідки № 09-23/697, що підтверджує пільговий характер роботи, вона видана 08.05.2023.

Щодо періоду навчання Головне управління зазначає, що період навчання працівників підземним професіям зараховується до пільгового стажу за умови, якщо оплата праці працівників підземним професіям за час навчання професіям в підземних умовах здійснюється за тарифними ставками, передбаченими для працівників відповідних професій, яким вони навчаються. Оскільки період навчання з 01.09.1990 по 28.06.1991 збігається з періодом роботи, то вказаний період враховано роботою з 27.07.1990 по 06.06.1991.

З огляду на вищевикладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 .

Згідно диплому НОМЕР_4 ОСОБА_1 01 вересня 1990 року вступив до професійно-технічного училища №41 м. Селидове і 28.06.1991 року закінчив повний курс навчання на базі середньої освіти за професією електрослюсар підземний. Присвоєно кваліфікацію електрослюсар підземний 4 розряду.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 Позивач в спірні періоди:

27.07.1990 року прийнятий учнем слюсаря-ремонтника на шахту ім. Д.С. Коротченко;

17.05.1991 року переведений учнем електрослюсаря підземного;

06.10.2020 року прийнятий електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська».

Відповідно до Довідки № 09-23/697 від 08.05.2023 року про затвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, Позивач працював повний робочий день та виконував горні роботи з видобутку вугілля підземним способом у ВП «Шахта «Котляревська», в період з 06.10.2020 року по теперішній час за посадою професією електрослюсар підземний дільн. ВТБ, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1, постанова КМУ №461 від 24.06.2016р.

07.06.2023 року Позивач звернувся через веб-портал електронних послуг із заявою №1516 про призначення пенсії за віком.

Рішенням від 15.06.2023 року № 98 Відповідачем 1 було відмовлено Позивачу у призначенні пенсії.

З рішення вбачається, що вік заявника складає 50 років. Страховий стаж з урахування додаткових років за Списком №1 становить 36 років 11 місяців 01 день. Пільговий стаж становить 09 років 07 місяців 17 днів.

За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

До пільгового стажу не зараховано період роботи з 06.10.2020 року по теперішній час, згідно пільгової довідки № 09-23/697 від 08.05.2023, оскільки відсутня сплата страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також, відсутній наказ про результати проведення атестації робочих місць та перелік робочих місць яким підтверджено право на пенсію на пільгових умовах (в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в відомостях по спеціальному стажу за період роботи з 2020 року зазначена атестація за 2015 рік).

09.07.2023 року Позивач звернувся із заявою до Відповідача 2, в якій просив повторно розглянути заяву, врахувати період що бракує та період роботи з 06.10.2020 року враховуючи норми статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до листа вих. №15464-14245/П-02/8-0500/23 від 11.08.2023 року Відповідачем 2 було розглянуто звернення від 19.07.2023 № ВЕБ-05001-Ф-С-23-162818, яке зареєстровано за вх. № 14245/П-0500-23 розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян». та повідомлемо наступне.

За результатами розгляду наданих документів Ваш страховий стаж склав 36 років 11 місяців 01 день, в тому числі додаткові роки за Списком №1 - 9 років 07 місяців 17 днів. До пільгового стажу для визначення права на пенсію враховано період військової служби 1 рік 10 місяців 29 днів (розрахунок стажу додається).

Згідно наданих документів до пільгового стажу не зараховано: період роботи з 27.07.1990 по 06.06.1991, оскільки відсутня довідка що підтверджує пільговий характер роботи;

період роботи з 06.10.2020 по теперішній час, оскільки відсутня сплата страхових внесків, а також відсутній наказ про проведення атестації робочих місць.

Період навчання працівників підземним професіям зараховується до пільгового стажу за умови, якщо оплата праці працівників підземним професіям за час навчання професіям в підземних умовах здійснюється за тарифними ставками, передбаченими для працівників відповідних професій, яким вони навчаються.

Оскільки період навчання з 01.09.1990 по 28.06.1991 збігається з періодом роботи, то вказаний період враховано роботою з 27.07.1990 по 06.06.1991.

Враховуючи вище викладене прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно до статті 114 Закону №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Розрахунок стажу (форма РС-право) свідчить, що Відповідачем 1 не зараховано до пільгового стажу Позивача період: з 27.07.1990 по 16.05.1991, також до стахового та пільгового стажу Позивача не було зараховано період роботи з 06.10.2020 по 05.05.2023.

Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) містять інформацію про нараховану заробітну плату, сплату страхових внесків (єдиного внеску) та про спеціальний стаж Позивача за періоди роботи з 10.2020 року по 06.2023 року, за кодом підстави «ЗП3014А1».

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Частиною другою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах та працівникам

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 №1451/11731, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 №159/4178/16-а.

Позивач, у позовній заяві, просить зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 06.10.2020 року по теперішній час.

З цього приводу, суд зазначає, що у трудовій книжці НОМЕР_2 Позивач з 06.10.2020 року прийнятий електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська».

Записи звільнення з останнього місця роботи у трудовій книжці відсутні.

Суд зазначає, що наведені відомості у трудовій книжці про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього на відповідних посадах в шкідливих умовах під землею в шахті.

Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають, а відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відповідними запасами, які були внесені відповідно до діючого законодавства.

На час роботи позивача з 06.10.2020 року по 05.05.2023 року був чинний Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 та постанова Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року,

Суд зазначає, що професії позивача « електрослюсар підземний» відноситься до Списку 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 та постанова Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року.

Разом з цим пільговий період роботи позивача з 01.02.2020 року по 07.06.2023 року підтверджується пільговою довідкою від № 09-23/697 від 08.05.2023 виданою ВП «Шахта «Котляревська» відповідно до якої, позивач у період з 06.10.2020 року по дату видачі довідки (08.05.2023 року) працював повний робочий день та виконував горні роботи з видобутку вугілля підземним способом за посадою професією електрослюсар підземний дільн. ВТБ, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1, постанова КМУ №461 від 24.06.2016р.

Записи трудової книжки позивача виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, тому надання позивачем довідок на підтвердження пільгового стажу не має бути обов`язковою умовою для такого підтвердження.

Адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Аналогічна правова позиція міститься у п. 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18).

Зі спірного рішення відповіадча, судом встановлено, що позивачу пільговий стаж роботи зараховано до по 30.09.2020 на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача та зазначає, що відповідно до відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, копію витягу з якого позивачем надано до суду, останній у період з 2020 року по червень 2023 року виконував роботи, які дають право на пільги у пенсійному забезпеченні (код ЗП3014А1).

Наказом Мінфіну від 14.04.2015 р. № 435 (зі змінами) затверджено довідник кодів підстав для обліку Пенсійним фондом України стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.

Згідно зазначеного довідника код підстави «ЗП3014А1» з 05 листопада 1991 року проставляється працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 31 березня 1994 року № 202.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 1 - 3 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону №1058-IV, сплачуються їх роботодавцями.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частині 1, 3, 10 статті 20 Закону № 1058-IV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 12 статті 20 цього Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 статті 16 Закону №1058-IV, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

Відповідно до положень ст.106 Закону № 1058-XV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Також, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року № 909-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016 року, внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI та виключено положення п.2 ч.1 ст.4 зазначеного закону, яка передбачала, що до платників єдиного внеску віднесено працівників - громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють.

Тобто, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

На підставі викладеного, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового та пільгового стажу при призначенні пенсії позивача періодів його роботи.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 242/4793/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17, від 04 червня 2019 року у справі №235/900/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 242/1871/17 та № 423/3544/16-а.

Щодо посилання Відповідача на відсутність наказів про проведення атестації робочих місць за відповідними професіями, суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року №41.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженогонаказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року №383(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за №1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442, та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Відповідно п. 4.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005383, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за № 1451/11731 ) результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умові характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що атестація має проводитися у передбачені для цього строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Зазначеної позиції дотримується й Верховний Суд в постанові від 21.08.2018 (адміністративне провадження К/9901/20098/18, справа №352/547/16-а) та постанові від 10.07.2018 (справа №227/545/17, адміністративне провадження №К/9901/22421/18) вказуючи, що: атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

При цьому, суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

З урахування викладеного, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 06.10.2020 року по 05.05.2023 року підлягає зарахуванню до страхового та пільгового стажу Позивача.

Стосовно вимоги позивача зарахувати до пільгового стажу час навчання у Професійно-технічному училище № 41 м. Селидове з 01.09.1990 року по 09.06.1991 року.

Згідно з положеннями частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому до правовідносин має застосовуватись законодавство, чинне на момент їх виникнення.

Відповідно, Конституційний суд України, у своєму рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999 року зазначив, що положення частини першоїстатті 58 Конституції Українипро те, що закони та інші нормативно-правові акти не зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються в порядку й на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Таким чином, суд вважає, що до спірних правовідносин має застосовуватись законодавство чинне на момент їх виникнення.

Відповідно до п.п. «з» п. 109 розділу VIII Постанови Ради Міністрів СРСР «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій» від 03.08.1972 року № 590 крім роботи в якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.

Приписами частини 3 пункту 109 розділу VIII постанови Ради міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 рокупередбачено, що при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти «а» і «б» пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах «к» і «л», прирівнюються за вибором особи яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті «з», прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що для зарахування даного періоду навчання до пільгового стажу, особа, після завершення навчання, має працевлаштуватись за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, при цьому не встановлються обмеження щодо часу працевлаштування особи або конкретної професії.

Судом згідно диплома НОМЕР_4 встановлено, що позивач 01.09.1990 року вступив до Професійно технічного училища № 41 м. Селидове та закінчив 28.06.1991 року навчання на базі середньої освіти за професією електрослюсар підземний.

З трудової книжки позивача вбачається, що 17.05.1991 року він був прийнятий учнем електрослюсаря підземного на шахту ім. Д.С. Коротченко, вказана посада передбачена Списком №1.

Як вже зазначалося, згідно форми РС-право період навчання позивача в Селидівському гірничому технікумі зарахований відповідачем до страхового та пільгового стажу частково:

- з 01.09.1990 року по 26.07.1990 року не зараховано до страхового та пільгового стажу;

- з 27.07.1990 року по 16.05.1991 року зараховано період роботи до страхового стажу;

- з 17.05.1991 року по 06.06.1991 року зараховано період роботи до страхового та пільгового стажу за Списком №1;

- з 07.06.1991 року по 09.06.1991 року не зараховано до страхового та пільгового стажу;

Зазначене вказує на наявність у відповідача інформації про навчання позивача.

Разом з тим, підстав незарахування всього періоду навчання позивача в Селидівському гірничому технікумі до пільгового стажу у спірному рішенні не зазначено.

У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що період навчання позивача в Селидівському гірничому технікумі може бути включений до пільгового стажу:

- з 27.07.1990 року по 16.05.1991 року;

та період навчання в Селидівському гірничому технікумі також до страхового та пільгового стажу:

- з 01.09.1990 року по 26.07.1990 року;

- з 07.06.1991 року по 09.06.1991 року.

Отже позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що при прийнятті спірного рішення про відмову в призначенні пенсії він діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, тобто с забезпеченням усіх прав особи. Дії відповідача порушують баланс між несприятливими наслідками для реалізації конституційного права позивача на соціальний захист (ст. 46 Конституції України) і цілями на які, врешті, спрямовані ці дії.

Отже, на підставі вище викладеного, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача 1 від 15.06.2023 року № 98 про відмову Позивачу в призначенні пенсії за віком.

Позовні вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити пенсію згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV та зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області, яке є територіальним органом Пенсійного фонду України за місцем проживання, нарахувати та виплатити пенсію, задоволенню не підлягають як передчасні, оскільки наразі має бути вирішено, зокрема, питання обчислення пільгового стажу Позивача.

Щодо дати, з якої позивачу слід призначити пенсію

Статтею 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлені строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 45 цього Закону пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.

Право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у позивача виникло з 05.05.2023 року (день досягнення пенсійного віку 50 років). Звернення за пенсією відбулося 07.06.2023 року (не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку).

Отже, позивачу має бути призначена пенсія з 05.05.2023 року.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому суд зазначає, що згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може.

При цьому суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнані судом протиправними, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи положення частини другої статті 2, 9, 245 КАС України та статтю 13 Конвенції позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Відповідача 1 від 15.06.2023 року № 98 про відмову в призначенні пенсії позивачу та зобов`язати Відповідача 1 повторно розглянути заяву Позивача від 07.06.2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши період навчання в Професійно-технічному училищі №41 м. Селидове з 01.09.1990 року по 26.07.1990 року, з 07.06.1991 року по 09.06.1991 року до страхового та пільгового стажу, з 27.07.1990 року по 16.05.1991 до пільгового стажу за Списком 1, період роботи на ВП Шахта Котляревська ДП Селидіввугілля з 06.10.2020 року по 05.05.2023 року до пільгового стажу за Списком 1, з урахування правової оцінки наданої судом у рішенні.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями частини 3 статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції від 05.09.2023 року Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд приходить висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача 1 судовий збір в розмірі 700,00 грн.

Керуючись статями 9, 19, 72-79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, Тернопільська область, м. Тернопіль, Майдан Волі, 3, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії від 15.06.2023 року № 98.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, Тернопільська область, м. Тернопіль, Майдан Волі, 3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 07.06.2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши період навчання в Професійно-технічному училищі №41 м. Селидове з 01.09.1990 року по 26.07.1990 року, з 07.06.1991 року по 09.06.1991 року до страхового та пільгового стажу та з 27.07.1990 року по 16.05.1991 до пільгового стажу за Списком 1, період роботи на ВП Шахта Котляревська ДП Селидіввугілля з 06.10.2020 року по 05.05.2023 року до пільгового стажу за Списком 1, з урахування правової оцінки наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, Тернопільська область, м. Тернопіль, Майдан Волі, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 700,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є.В. Череповський