Справа № 520/11500/23
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 р. Справа № 520/11500/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 (ухвалене суддею Сагайдак В.В.) по справі № 520/11500/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в збільшеному до 100000 грн. розмірі за період з 01.06.2022 по 11.06.2022, з 12.06.2022 по 11.07.2022, з 23.09.2022 по 03.10.2022, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в збільшеному до 100 000 грн. розмірі за період з 01.06.2022 по 11.06.2022, з 12.06.2022 по 11.07.2022, з 23.09.2022 по 03.10.2022, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 24.02.2022 по 18.04.2023.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії, виданої Військовою частиною НОМЕР_2 № 357 від 11.06.2022, солдат ОСОБА_1 отримав осколкове сліпе поранення щічної ділянки справа з наявністю металевого осколка з переломом кута нижньої щелепи справа зі зміщенням уламків, ЗЧСТ - струс головного мозку, яке пов`язане з проходженням військової служби.

Згідно із довідкою про обставини травм (поранення, контузії, каліцтва) виданою Військовою частиною НОМЕР_1 № 27/3080 від 12.12.2022, ОСОБА_1 , 01.06.2022 при виконанні обов`язків по захисту Батьківщини під час виконання бойового завдання в селі Ртищевка Харківської області солдат отримав поранення внаслідок ворожого обстрілу позицій підрозділу з танкам з напрямку Федерації, які пов`язані із проходженням військової служби та захистом Батьківщини та не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушень, не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного чи токсичного сп`яніння, тілесні ушкодження не спричинені собі навмисно.

Внаслідок отриманого поранення позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 01.06.2022 по 11.06.2022, що підтверджується випискою № 5741 виданою військово-медичним клінічний центром Північного регіону та з 23.09.2022 по 03.10.2022, що підтверджується випискою № 5988, виданою Нововодолазькою центральною лікарнею.

Відповідно до висновку ВЛК від 11.06.2022 № 357, позивач перебував у відпустці за станом здоров`я 30 календарних днів з 12.06.2022 по 11.07.2022.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та невиплати йому додаткової грошової винагороди у збільшеному до 100000 грн. розмірі за період з 01.06.2022 по 11.06.2022, з 12.06.2022 по 11.07.2022, з 23.09.2022 по 03.10.2022, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у період з 01.06.2022 по 11.06.2022, з 12.06.2022 по 11.07.2022, з 23.09.2022 по 03.10.2022 позивач безпосередньої участі у бойових діях або воєнних (бойових) діях з вогневого ураження противника у складі роти не приймав, а отже права на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. не набув, а сам факт виконання обов`язків військової служби не є самостійною підставою для нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн. в розумінні постанови Кабінету Міністрів України № 168.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, проте з інших підстав і мотивів.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (в подальшому Постанова № 168), пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;

Відповідно до п. 11 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування, у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Згідно із п. 1.1 гл. 1 р. І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (в подальшому Положення № 402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 6.11 глави 6 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Згідно із п.6.15 гл. 6 р. ІІ Положення № 402, відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.

Судовим розглядом встановлено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 01.06.2022 по 11.06.2022, що підтверджується витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2022 про направлення позивача на лікування та випискою № 5741 виданою військово-медичним клінічний центром Північного регіону.

Згідно із витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.06.2022 ОСОБА_1 надана відпуства для лікування у зв`язку із хворобою з 12.06.2022 по 11.07.2022.

З 23.09.2022 по 03.10.2022, позивач перебував на лікуванні в КНП «Нововодолазька центральна лікарня», що підтверджуєьбся витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 255 від 23.09.2022 про направлення на лікування, та витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 265 від 03.10.2022, а також випискою № 5988, виданою Нововодолазькою центральною лікарнею.

Згідно із відомостями про виплату особовому складу, додаткову винагороду ОСОБА_1 отримано в розмірі 30000 грн. за наступні пероди: з 01.06.2022 по 30.06.2022; з 01.07.2022 по 12.07.2022; з 23.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 31.10.2022, в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження військової служби, а за період з 13.07.2022 по 31.07.2022 додаткову винагороду в розмірі 100000 грн., в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження військової служби.

Доводи апелянта, що відсутність у висновку ВЛК від 11.06.2022 № 357 визначення ступеня важкості травми, не може бути підставою для не проведення йому виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн., суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки, відповідно до абз. 5 п. 1 Постанови 168, наявність висновку ВЛК є обов`язковою умовою для проведення такої виплати.

Із урахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позов ОСОБА_1 необгрунтований і в його задоволенні необхідно відмовити, оскільки додаткова винагорода позивачу за час перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я, а саме за періоди з 01.06.2022 по 11.06.2022, з 12.06.2022 по 11.07.2022, з 23.09.2022 по 03.10.2022 відповідачем нарахована та виплачена, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у повному обсязі.

Одночасно суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , проте вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з інших підстав та мотивів.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповнення або зміні його мотивувальної частини (ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись ст. ст. 243, 308, 313, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 по справі № 520/11500/23 - змінити з підстав і мотивів відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін