Справа № 300/1650/23
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 рокуСправа № 300/1650/23 пров. № А/857/11217/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Довгополова О.М., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року (суддя Микитюк Р.В., м.Івано-Франківськ), -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУПФ-1, ПФУ відповідно), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУПФ-2), в якому просив:

скасувати рішення ГУПФ-2 від 14.03.2023 №47 про відмову позивачу у переведенні з виду на вид (далі Рішення) на пенсію згідно з Законом України «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII), з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 07.03.2023 №№79,80, виданих ГУПФ-1 (далі Довідки);

зобов`язати ГУПФ-1 перевести позивача на пенсію державного службовця з 09.03.2023 відповідно до пункту 12 розділу ХІ Закону №889-VІІІ та статті 37 Закону України «Про державну службу» (далі Закон №3723-ХІІ), здійснивши нарахування і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначених у Довідках.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року позов задоволено (далі Рішення суду).

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило ГУПФ-1, яке із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі з посиланням на норми матеріального права вказує, що судом першої інстанції не враховано, що позивач вже отримував пенсію, призначену відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ. Пунктом 3 «Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 14.09.2016 №622 (далі Порядок №622), обмежено коло осіб, що мають право на пенсію відповідно до вказаної статті 37, зокрема, не мають право на відповідний перерахунок пенсії особи, яким вже призначалась пенсія відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ до набрання чинності Закону №889-VIII, тобто до 01.05.2016.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії з врахуванням відомостей Довідок.

Такі висновки суду першої інстанції, по суті спору, відповідають встановленим обставинам справи, однак вказане рішення суду необхідно змінити, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що позивач перебуває на обліку у ГУПФ-1 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV)

09.03.2023 позивач звернувся через портал електронних послуг ПФУ із заявою про переведення пенсії з виду на вид (із пенсії за віком згідно з Закону №1058-IV на пенсію відповідно до Закону №889-VIII) (далі Заява), до якої було додано Довідки.

Заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУПФ-2,

Рішенням позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII із врахуванням наданих Довідок, оскільки позивачем було використано право на отримання пенсії за віком згідно із Законом №3723-XII з 11.06.2011 по 01.05.2020, тому право на перерахунок відсутнє.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом №1058-IV.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1058-IV застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За змістом частини першої статті 9, частини першої статті 10 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон №889-VІІІ, відповідно до статті 90 якого встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.

Згідно із пунктом 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

За змістом пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами КМУ, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пункт 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ передбачає, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами КМУ, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

У силу вимог статті 37 Закону №3723-VIII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, «Прикінцевими та перехідними» положеннями Закону №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови, зокрема: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців і в жодному із зазначених вище Законів не вказано, що таке право особа одержує при умові, що їм раніше пенсія за Законом №3723-ХІІ не призначалась.

Разом з тим, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних Закону України №889-VІІІ та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Проаналізувавши наведені вище правові норми, апеляційний суд дійшов висновку, що із набранням чинності Законом №889-VІІІ державні службовці втратили право на призначення спеціальних пенсій та отримали право на призначення пенсій на загальних підставах, тобто відповідно до положень Закону №1058-IV.

Однак, законодавцем передбачено виключення для тих осіб, які станом на 01.05.2016 року мають не менш як 20 років стажу на посадах державної служби, незалежно від того, чи займали такі особи станом на 01.05.2016 посади державної служби.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянт не заперечує наявності у позивача необхідного віку, страхового стажу та стажу державної служби, проте зазначає, що позивачу раніше була призначена пенсія відповідно до Закону 3723-XII, тому він не має права на нове призначення (переведення), з огляду на положення пункту 3 Порядку № 622, відповідно до якого право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону 3723-XII за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону №1058-IV, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом № 889-VIII не призначалася пенсія відповідно до Закону 3723-XII, мають чоловіки, які досягли віку 62 роки.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що Закон № 889-VIII не пов`язує нарахування пенсії за віком з отриманням раніше пенсії за Законом № 3723-ХІІ, та право на пенсію одержують зазначені в пунктах 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII громадяни, які мають необхідний стаж державної служби, страховий стаж та відповідний вік.

Відповідно, Порядок №622 є підзаконним нормативно-правовим актом, прийнятим на підставі пункту 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, а тому має відповідати положенням вказаного закону, а не суперечити йому, на виконання якого він прийнятий, та встановлювати обмеження для реалізації права, гарантованого відповідним законом.

До того ж, Порядок №622 встановлює додаткову умову для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, а саме: якщо до набрання чинності Законом №889-VIII не призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-XII. У той же час, ні Закон №3723-XII, ні Закон №889-VIII такої умови не містять.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 09.03.2023 позивач звернувся до відповідача із Заявою про перехід на інший вид пенсії.

Наведеними вище правовим нормами передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії. Законодавець оперує лише поняттям призначення пенсії, яким є первинне її призначення та поняттям переведення пенсії з виду на вид, яким є всі подальші зміни виду пенсії.

Перерахунок пенсії, за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії, у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством.

Апеляційний суд зазначає, що спірні правовідносини стосуються саме переведення позивача з одного виду пенсії на інший, крім того, позивачу вже призначалася пенсія по віку відповідно до Закону №3723-XII, з якої 01.05.2020 його переведено на пенсію по віку відповідно до Закону №1058-IV.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позивач з урахуванням положень пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ має право на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ, оскільки він досяг встановленого Законом №1058-IV пенсійного віку, має необхідний страховий стаж, а тому Рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, враховуючи ту обставину, що позивачу вже призначалася пенсія за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ, з якої його переведено на пенсію за віком згідно з Законом №1058-IV, тому з метою захисту прав та інтересів останнього необхідно зобов`язати ГУПФ-1 повторно розглянути Заяву з урахуванням висновків суду, викладених у цьому судовому рішенні.

Щодо вимоги про визначення розміру пенсії відповідно до наданих із Заявою Довідок, то апеляційний суд вважає такі передчасними, оскільки за результатами розгляду Заяви позивача пенсійним органом зроблено висновок, що позивач не має права на отримання пенсії за віком відповідно до Закону №889-VIII, переведення на пенсію державного службовця здійснено не було, і питання щодо сум заробітної плати, які мають враховуватися при визначенні розміру пенсії державного службовця на час звернення позивача у цій справі пенсійним органом не вирішувалось. Оскільки захисту відповідно до положень КАС підлягають порушені права, то у спірних правовідносинах вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини суд апеляціної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити виклавши у відповідній редакції абзац третій резолютивної його частини, а в решті таке залишити без змін.

Згідно з пунктами 3 та 4 частини 1 статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315-317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року змінити, замінивши абзац третій резолютивної частини цього рішення двома абзацами такого змісту:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 09.03.2023 про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», та прийняти за результатами її розгляду в установленому порядку рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої в мотивувальній частині цього судового рішення.

В задоволенні решти позову відмовити.».

В решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. М. Довгополов
В. С. Затолочний