Справа № 340/8329/23
Суддя: Т.М. КАРМАЗИНА
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/8329/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Рішення № 00 Головного управління ПФУ у Кіровоградській області про відмову в призначенні пенсії від 08.09.2023 року;

- зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи: з 13.07.1990 по 31.03.1991 роки; з 15.04.1991 по 30.11.1999 роки; з 01.07.2000 по 31.12.2000 роки; період роботи з 20.02.1989 по 12.07.1990 роки; період роботи згідно довідки б/н від 28.08.2022 на різних посадах з моменту подання заяви про призначення пенсії (01.09.2023 року).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він 01.09.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою та відповідними документами на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, рішенням відповідача від 08.09.2023 року було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умов у зв`язку з не зарахуванням у страховий та пільговий стаж певних періодів роботи. Позивач з таким рішенням відповідача щодо обрахунку його страхового стажу та не зарахування його роботи з 13.07.1990 по 31.03.1991 роки; з 15.04.1991 по 30.11.1999 роки; з 01.07.2000 по 31.12.2000 роки; період роботи з 20.02.1989 по 12.07.1990 роки; період роботи згідно довідки б/н від 28.08.2022 на різних посадах до стажу, не згоден, вважає його протиправним, оскільки основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Крім того, вважає, що несплата чи несвоєчасна сплата роботодавцем загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати його конституційне право на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою судді від 06.11.2023 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.22).

Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву (а.с.25-27), в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначив, що позивачем заява про призначення пенсії подана до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Вказує, що до страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки записи до неї занесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. При цьому, зазначає, що страховий стаж позивача становить 26 років 06 місяців 10 днів, пільговий стаж по Списку №2 становить 13 років 02 місяці 12 днів. Вважає, що призначення пенсії відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону не можливе в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Інформація про характер та тривалість виконуваної роботи із шкідливими та важкими умовами праці має бути підтверджена пільговою довідкою. Записи в трудовій книжці не містять даних необхідних для призначення пенсій на пільгових умовах, а саме чи був працівник безпосередньо зайнятий повний робочий день, чи були простої в роботі, чи займався іншою роботою, чи проводилася атестація. Отже, вважає, що управлінням прийнято правомірне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи.

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 01.09.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. (а.с.48зв.-49)

Заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 08.09.2023 №00. (а.с.35зв.-36)

Вказане рішення мотивовано тим, що за результатом розгляду документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки записи в трудову книжку занесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: - з 13.07.1990 по 31.03.1991, оскільки особа прийнята на роботу на підставі трудового договору від 18.07.1990, звільнена - згідно заяви від 30.03.1991; - з 15.04.1991 по 30.11.1999, оскільки підставою для звільнення є заява від 30.11.1999. Для зарахування періодів роботи до страхового стажу необхідно надати уточнюючі довідки за місцем роботи (архівною установою) на підставі первинних документів (із зазначенням реорганізації в разі необхідності). Крім того, до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2000, оскільки в реєстрі застрахованої особи Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про нараховані та сплачені страхові внески.

Страховий стаж позивача становить 26 р. 06 м. 10 дн. Пільговий стаж особи по Списку №2 становить 13 р. 02 м. 12 дн.

До пільгового стажу не зараховано: - період роботи з 20.02.1989 по 12.07.1990 згідно довідки № 7/112 від 28.01.2021, оскільки довідка придатна для сприйняття змісту частково; - період роботи згідно довідки без № від 28.08.2022, оскільки має місце розбіжність між датою видачі довідки та датою звільнення.

Право на призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України заявник не має в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись з такими рішенням відповідача щодо не зарахування певних періодів до загального та пільгового страхового стажу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 р. №461 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах,

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Згідно із статтею 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Тобто, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 114 Закону №1058-IV визначені умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, відповідно до яких на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. (далі Порядок №383).

Відповідно до п.п.2, 3 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

У разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. (ст.62 Закону №1788-ХІІ).

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Відповідно до п.2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

Із аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що трудовий стаж підтверджується записами у трудовій книжці і лише у випадку відсутності трудової книжки, записів у ній або ж, якщо наявні записи неправильні чи неточні щодо періодів роботи, трудовий стаж може встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що для призначення пенсії на пільгових умовах за даними трудової книжки необхідна наявність в ній відомостей про виконання особою роботи на певній посаді, що віднесена до Списку №2, повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці і за результатами атестації робочих місць. Отже, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи та не потребує додаткових відомостей у разі наявності відповідних записів у ній.

Спірні правовідносини унормовані й Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442.

Пунктами 1, 2 абзацом першим, другим пункту 4, пунктами 8-10 вищевказаного Порядку встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.

Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пропозиції щодо внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, готуються Держпраці на підставі обґрунтованих та погоджених із МОЗ клопотань заінтересованих міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, узгоджених із всеукраїнськими галузевими профспілками та об`єднаннями роботодавців, і подаються Мінсоцполітики до Кабінету Міністрів України.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Разом з тим, особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списків №1 та № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списками №1 та № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списками №1 та № 2.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі 520/15025/16-а.

Щодо не зарахування періодів роботи згідно трудової книжки, оскільки записи в трудову книжку занесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: - з 13.07.1990 по 31.03.1991, оскільки особа прийнята на роботу на підставі трудового договору від 18.07.1990, звільнена - згідно заяви від 30.03.1991; - з 15.04.1991 по 30.11.1999, оскільки підставою для звільнення є заява від 30.11.1999.

Так, на час заповнення трудової книжки позивача у 1990 - 1991 роках діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, яка була чинна до 29.07.1993 (далі Інструкція №162).

Відповідно до п.2.2 вказаної Інструкції заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому працювати.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати текст наказу (розпорядження). (п.2.3 Інструкції №162)

Згідно п.2.3 Інструкції №162 з кожним записом, що вноситься на підставі наказу (розпорядження) у трудову книжку (вкладиш) про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу та звільнення, адміністрація зобов`язана ознайомити власника цієї книжки (вкладиша) під розписку в особистій картці (типова міжвідомча форма №Т -2, затверджена ЦСУ СРСР), в якій має бути повторено точний запис із трудової книжки (вкладиша).

У разі виявлення неправильного чи неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові у цьому необхідну допомогу. У разі потреби адміністрація підприємства видає робітникам та службовцям на їхнє прохання завірені виписки відомостей про роботу з трудових книжок. (п.п.2.5, 2.6 Інструкції №162).

Згідно п.2.13 Інструкції №162 у графі 3 розділу " Відомості про роботу " як заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 вказується дата прийому на роботу.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України,

Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, де п.2.4 також передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 2.14 вищевказаної Інструкції, встановлено, що у графі 3 трудової книжки Відомості про роботу пишеться: прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у Класифікаторі професій.

Судом досліджено трудову книжку позивача НОМЕР_1 , в якій, серед іншого, містяться такі записи, зокрема (а.с.17зв.-18):

запис №14 - 13.07.1990 прийнятий до будівельного кооперативу "Базис" робочим ремонтно-будівельної бригади за трудовим договором від 18.06.1990 (а.с.42зв.);

запис №15 - 31.03.1991 звільнений за ст.38 КЗпП за власним бажанням, заява від 30.03.1991 (а.с.43);

запис №16 - 15.04.1991 прийнятий на роботу в ТОВ "Нестор" електрозварювальником 4-го розряду, наказ №16 від 15.04.1991;

запис №17 - 30.11.1999 звільнений за власним бажанням, заява від 30.11.1999 (а.с.43).

Суд вважає за необхідне зазначити, що працівник не може бути позбавлений своїх прав у сфері пенсійного забезпечення внаслідок неналежного зберігання документів підприємством, яке повинно виконувати обов`язки, які гарантують працівнику його права. Також, суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Проставлення на записах №№15-17 штампу підприємств будівельного кооперативу "Базис" та ТОВ "Нестор", суд розцінює як дотримання вимог щодо заповнення трудової книжки, встановлених Інструкціями №162 та №58.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2000, оскільки в реєстрі відсутня інформація про нараховані та сплачені страхові внески.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в період з 01.12.1999 по 19.07.2004 працював на посаді електрозварювальника в тролейбусному депо Краматорського трамвайно-тролейбусного управління (а.с.16), що підтверджується наданою ним копією трудової книжки.

Внаслідок невиконання Краматорським трамвайно-тролейбусним управлінням обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві з 01.07.2000 по 31.12.2000. Суд зауважує, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи з 01.07.2000 по 31.12.2000 року до страхового стажу за порушення, вчинене роботодавцем, оскільки згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Отже, відсутність в реєстрі застрахованої особи Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року в справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 року в справі №490/12392/16-а, від 04.09.2018 року в справі №482/434/17, які відповідно до ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

У зв`язку з цим, неврахування записів трудової книжки для розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області під час вирішення питання про призначення позивачу пенсії безпідставно не враховано до страхового стажу (трудового стажу) ОСОБА_2 періоди роботи з 13.07.1990 по 31.03.1991, з 15.04.1991 по 30.11.1999, з 01.07.2000 по 31.12.2000.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 20.02.1989 по 12.07.1990 згідно довідки № 7/112 від 28.01.2021, оскільки довідка придатна для сприйняття змісту частково; згідно довідки без № від 28.08.2022, оскільки має місце

розбіжність між датою видачі довідки та датою звільнення.

Так, судом встановлено, що періоди роботи з 20.02.1989 по 12.07.1990 та з 22.10.2020 по 24.06.2021 зараховано до загального страхового стажу позивача, проте до пільгового не зараховано. (а.с.29зв.-30)

Відповідно до довідки №7/112 від 28.01.2021 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_2 працював повний робочий день на ТОВ "Краматорський завод металевих конструкцій" і за період з 20.02.1989 по 12.07.1990 виконував роботу за професією електрозварник, що передбачена Списком №2 розділ ХХХІІ. При цьому у довідці міститься запис, що за період праці на підприємстві знаходився в відпустках без збереження заробітної плати. (а.с.30зв.) Отже, вказана довідка містить протилежні дані, та не вказує, в який період позивач знаходився в відпустках без збереження заробітної плати.

Відповідно до довідки без № від 28.08.20222 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_2 працював повний робочий день в ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод" і за період з 22.10.2020 по т/час виконував в виробництві загальні професії цеху №16 за професією електрогазозварника, зайнятого різанням та ручним зварюванням, що передбачена Списком №2 розділ ХХХІІІ. Також у вказаній довідці зазначено, що в відпустці без оплати не знаходився.

Разом з тим, у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 , містяться такі записи, зокрема (а.с.46зв.-47):

запис 34 22.10.2020 прийнятий електрогазозварником, зайнятим різанням та ручним зварюванням, наказ №403 від 20.10.2020;

запис 35 24.06.2021 звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах, ст.38 КЗпП України, наказ 396 від 24.06.2021.

Тобто, між довідкою б/н від 28.08.2022 та записами, які містяться у трудовій книжці містяться розбіжності, у даті, зокрема, період по який працював позивач на підприємстві чи по дату видачі довідки 28.08.2022, чи як вказано у трудовій книжці 24.06.2021.

З огляду на положення п.10 Порядку №383, відповідачем правомірно на даний час не зараховано період роботи позивача з 20.02.1989 по 12.07.1990 та згідно довідки без № від 28.08.2022 до пільгового стажу. При цьому, суд зауважує, що для зарахування вказаних періодів роботи до пільгового стажу, позивачу необхідно надати уточнюючі довідки для підтвердження пільгового стажу роботи на вищевказаних підприємствах.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З`ясувавши характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 08.09.2023 року №00, а також зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи з 13.07.1990 по 31.03.1991 роки; з 15.04.1991 по 30.11.1999 роки; з 01.07.2000 по 31.12.2000 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 24.07.1984.

Разом з тим, вимога позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи з 20.02.1989 по 12.07.1990 роки; період роботи згідно довідки б/н від 28.08.2022, задоволенню не підлягає.

У відповідності до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже здійснені позивачем судові витрати на сплату судового збору у сумі 1073,60 грн. (а.с.4) слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 263, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул.Соборна, 7а, ) про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 08.09.2023 року №00.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.09.2023 про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 13.07.1990 по 31.03.1991 роки; з 15.04.1991 по 30.11.1999 роки; з 01.07.2000 по 31.12.2000 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 24.07.1984, й прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) здійснені ним судові витрати на оплату судового збору в сумі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА