Справа № 300/2577/23
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" листопада 2023 р. справа № 300/2577/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Боршовського Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Калуського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач 1, Івано-Франківський ОТЦК та СП) та Калуського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач 2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ начальника Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по особовому складу) від 22.02.2023 № 11-рс в частині, що стосується ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати наказ начальника Калуського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) від 23.02.2023 № 54 про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу та всіх видів забезпечення; зобов`язати відповідачів поновити позивача на посаді гранатометника третього відділення охорони першого взводу охорони роти охорони першого відділу Калуського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яку займав до переміщення, з 23.02.2023.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є військовослужбовцем, призваний по мобілізації на підставі Указу Президента України Про загальну мобілізацію №69/2022 від 24.02.2022, та проходив військову службу на посаді гранатометника третього відділення охорони першого взводу охорони роти охорони першого відділу Калуського РТЦК та СП. Довідкою військово-лікарської комісії від 08.09.2022 №2338/1 позивача на підставі статті 64 «б» графи ІІ Розкладу хвороб визнано обмежено придатним до військової служби; протипоказана служба у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Тобто, на переконання представника позивача, ОСОБА_1 за станом здоров`я не може проходити військову службу у бойових військових частинах, батальйонах, а може тільки в частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах. Однак, всупереч стану здоров`я, нормам чинного законодавства України, позивача без його згоди переведено з ІНФОРМАЦІЯ_2 до Військової частини НОМЕР_1 (надалі - ВЧ НОМЕР_1 ). При цьому, звертає увагу, що про вибуття 24.02.2023 до іншої військової частини, позивач отримав 23.02.2023 усний наказ командира. Вказаний наказ було виконано. Однак про будь-які інші документи військовослужбовцю не повідомлялось. 24.02.2023, після прибуття до місця розташування ВЧ НОМЕР_1 , позивача повідомлено про виключення його із списків ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначення на посаду старшого навідника кулеметного відділення кулеметного взводу ВЧ НОМЕР_1 . За результатами розгляду адвокатського запиту № 31/03/23 від 31.03.2023, представнику позивача направлено поштовим зв`язком копію витягу з наказу начальника Калуського РТЦК та СП за № 54 від 23.02.2023 про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу, з яким позивач ознайомився лише 25.04.2023. Також із змісту наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 54 від 23.02.2023 позивач дізнався, що підставою для переведення ОСОБА_1 слугував наказ начальника Івано-Франківського ОТЦК та СП від 22.02.2023 № 11-рс. Таким чином, представник позивача вважає, що оспорені накази в частині, що стосується ОСОБА_1 , є необґрунтованими, прийнятими всупереч Закону України «Про військовий обов`язок і військову служу», Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, а тому підлягають скасуванню.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом та поновлено такий строк. Також суд цією ухвалою відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
12.06.2023 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Івано-Франківського ОТЦК та СП від 07.06.2023 № 5/379 на позовну заяву, в якому представник відповідача 1 заперечив проти задоволення позову. У відзиві відповідач зазначив про відсутність законодавчо визначеної необхідності отримання згоди військовослужбовця на просування по службі у воєнний час. Звернув увагу на те, що переміщення позивача до нового місця служби, здійснене на підставі Плану переміщення військовослужбовців рядового та сержантського складу рот охорони ТЦК та СП Івано-Франківської області до військових частин бойового складу від 22.02.2023 №7/743, та є плановим переміщенням, затвердженим командуванням вищого рівня, з метою доукомплектування особовим складом бойових військових частин. Звернув увагу на нечинність довідки ВЛК про обмежену придатність позивача до військової служби, оскільки така довідка дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Окрім цього, на переконання представника відповідача 1, та обставина, що позивача не ознайомлено з оспорюваним наказом у паперовому вигляді, не свідчить про фактичну відсутність такого наказу та про його неправомірність, оскільки згідно з статтею 35 Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України наказ може бути доведений до одного чи групи військовослужбовців не лише в письмовій, але й в усній формі, зокрема й з використанням технічних засобів зв`язку. Також позивача в усній формі було повідомлено про виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 23.02.2023, а тому ОСОБА_1 дізнався про порушення свого права саме 23.02.2023, а тому ним пропущено строк звернення до суду. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 47-59).
12.06.2023 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання Івано-Франківського ОТЦК та СП № 5/376 від 07.06.2023 про залишення позову без руху (а.с. 60-62).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 відмовлено в задоволенні клопотання Івано-Франківського ОТЦК та СП № 5/376 від 07.06.2023 про залишення без руху позову в цій справі.
12.07.2023 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Калуського РТЦК та СП від 23.06.2023 № 1/3067 на позовну заяву, в якому представник відповідача 2 заперечив проти задоволення позову. Так, представник відповідача 2 зазначив, що оскаржуваний наказ (по стройовій частині) від 23.02.2023 № 54 про виключення зі списків особового складу Калуського РТЦКСП виданий на виконання наказу старшого начальника Івано-Франківського ОТЦК та СП №11-рс від 22.02.2023 та фактично фіксує переміщення позивача по службі. Що стосується витребуваної судом медичної характеристики на військовослужбовця ОСОБА_1 , то така медична характеристика обов`язкова у мирний час у разі направлення військовослужбовця на медичний огляд командиром військової частини за місцем проходження військової служби, в інших випадках надання службової та медичної характеристик не обов`язкове. Позивач не звертався з відповідним рапортом або заявою про складання такої характеристики. Щодо довідки ВЛК про обмежену придатність позивача до військової служби, то така довідка дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. За вказаних обставин, представник відповідача 2 просив суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 70-77).
До відзив Калуського РТЦК та СП від 23.06.2023 № 1/3067 долучено копію службової картки військовослужбовця ОСОБА_1 (а.с. 78).
07.08.2023 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла відповідь представника позивача від 31.07.2023 на відзив. Так, представник позивача вказала на помилковість доводів відповідачів, та звернула увагу суду на те, що військовослужбовці, які визнані обмежено придатними за станом здоров`я, не можуть проходити військову службу у бойових військових частинах, батальйонах. В спірному випадку, ОСОБА_1 згідно довідки ВЛК №2338/1 від 08.09.2022, яка була чинною на момент прийняття оспорених наказів, визнаний обмежено придатним до проходження військової служби. Однак всупереч вказаному факту та приписам чинного законодавства позивача, без його згоди, було переведено до ВЧ НОМЕР_1 на посаду старшого стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти. Представник позивача просила суд позовні вимоги задоволити в повному обсязі (а.с. 80-85).
30.08.2023 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду представник Калуського РТЦК та СП надав: копію витягу з наказу начальника Калуського РТЦК та СП від 31.03.2022 № 54 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копію витягу з наказу начальника Калуського РТЦК та СП від 23.02.2023 № 54 про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 86-87).
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 призваний на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України № 69/2022 та зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаду стрільця другого відділення охорони третього взводу охорони роти охорони другого відділу, що підтверджується копією витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.03.2022 № 54 (а.с. 86).
08.09.2022 проведено медичний огляд позивача ВЛК гарнізонною 1121 поліклініки (з денним стаціонаром) та складено довідку ВЛК за №2338/1 від 08.09.2022, згідно якої ОСОБА_1 , на підставі статті 64 «б» графи II Розкладу хвороб визнано обмежено придатним до військової служби. В довідці вказано, що військовслужбовцю протипоказана служба у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах (а.с. 18).
Наказом Івано-Франківського ОТЦК та СП (по особовому складу) №11-РС від 22.02.2023, солдата ОСОБА_1 , гранатометника стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнено з посади і призначено старшим навідником кулеметного відділення кулеметного взводу 419 окремого стрілецького батальйону Івано-Франківського ОТЦК та СП , ВОС-101803А (а.с. 57).
23.02.2023 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято наказ (по стройовій частині) №54, згідно якого ОСОБА_1 , призначеного наказом начальника Івано-Франківського ОТЦК та СП (по особовому складу) від 22.02.2023 №11-РС на посаду старшого навідника кулеметного відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_1 , 23.02.2023 виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підстава: витяг з наказу начальника Івано-Франківського ОТЦК та СП (по особовому складу) від 22.02.2023 №11-РС (а.с. 87).
23.02.2023 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 видано припис № 7/759, згідно якого запропоновано позивачу вибути у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження служби, строк прибуття 24.02.2023 (а.с. 17).
31.03.2023 представник позивача направила до Калуського РТЦК та СП адвокатський запит № 31/03/23 про надання документів про зарахування та виключення позивача зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19-21).
Листом від 12.04.2023 № 1/3/1617 Калуський РТЦК та СП направив представнику позивача копії витягу з наказу начальника Калуського РТЦК та СП від 31.03.2022 № 54 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , витягу з наказу начальника Калуського РТЦК та СП від 23.02.2023 № 54 про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 45-46).
Вважаючи протиправними накази начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) від 22.02.2023 № 11-рс та начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 23.02.2023 № 54 в частині, що стосується ОСОБА_1 , предстаник позивача звернулася з цим позовом до суду.
Щодо строку звернення до суду з цим позовом:
Строки звернення до суду регламентовано статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).
Так, частиною першою вказаної стаття визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна булла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).
Згідно з частиною третьою та п`ятою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України передбачено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 проходить військову службу, що є різновидом публічної служби, для звернення до суду у цій справі необхідно застосовувати місячний строк, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 у відзиві на позов зазначив, що позивача в усній формі було повідомлено про виключення його зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 23.02.2023, а тому ОСОБА_1 дізнався про порушення свого права саме 23.02.2023. Таким чином, на думку представника відповідача 2, представник позивача звернулася з цим позовом до суду з пропуском місячного строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Суд звертає увагу на те, що усна вказівка військового керівництва військовослужбовцю про вибуття до іншої військової частини не може вважатися його повідомленням про видання того чи іншого наказу, який стосується його служби. Така вказівка навіть не може підтвердити існування певного наказу.
Натомість витяг з наказу Калуського РТЦК та СП (по стройовій частині) №54 від 23.02.2023 надано відповідачем 2 лише у відповідь на адвокатський запит представника позивача від 31.03.2023 № 31/03/23 листом від 12.04.2023 № 1/3/1617.
Доказів того, що відповідачі, окрім усної вказівки про вибуття до іншої військової частини, раніше повідомляли позивача про винесення наказів №11-РС від 22.02.2023 та №54 від 23.02.2023, ознайомлювали останнього у частинах, що його стосуються, матеріали справи не містять.
Також суд враховує, що позивач у цій справі є військовослужбовцем, який у період виникнення спірних правовідносин та по теперішній час проходить військову службу, що має вплив на своєчасність звернення за правовою допомогою для подальшого звернення до суду.
Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 в справі №500/1912/22 дійшов висновку, що перебування позивача на військовій служби може свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених частиною другою статті 122 КАС України.
Також у постанові від 29.09.2022 за результатом розгляду справи №500/1912/22 Верховний Суд зазначив, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В спірному випадку, до позовної заяви представник позивача долучила клопотання від 05.05.2023 про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом, в якому зазначила, що до отримання 25.04.2023 листа Калуського РТЦК та СП від 12.04.2023 № 1/3/1617 позивач не володів інформацією про зміст оспорюваних наказів від 22.02.2023 № 11-рс та від 23.02.2023 № 54, а тому не мав можливості в місячний строк подати цей позов до суду.
За відсутності доказів в спростування таких обставин, суд ухвалою від 22.05.2023 визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом та поновив такий строк. За результатами розгляду справи суд не знайшов підстав для зміни своєї позиції щодо поновлення строку звернення до суду з цим позовом, викладеної в ухвалі від 22.05.2023 про відкриття провадження у справі.
При прийнятті рішення суд керується такими мотивами та нормами права:
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).
Статтею 1 Закону № 2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини другої статті 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно з частиною шостою статті 2 цього Закону № 2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина чотирнадцята статті 2 Закону № 2232-XII).
Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Статтею 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 №389-VІІІ (далі - Закон №389) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Аналогічне визначення воєнного стану міститься і у статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 №1932-XII (далі Закон №1932-XII).
Також статтею 1 Закону №1932-XII передбачено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023 та триває по теперішній час.
Абзацом четвертим статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII визначено, що мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 Про загальну мобілізацію, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.
За приписами частини тринадцятої статті 6 Закону № 2232-XII військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.
Спеціальними нормами, які регулюють проходження військової служби є Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153) та Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009.
Положення №1153 визначає порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
Пунктом 12 Положення № 1153 передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.
Пунктом 82 Положення №1153, серед іншого, передбачено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється на вищі посади - у порядку просування по службі; на рівнозначні посади за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії.
Просування по службі військовослужбовців здійснюється за рейтинговим принципом та за умови перебування військовослужбовців у резерві або на конкурсній основі на посади науково-педагогічних (наукових) працівників. Порядок формування та використання резерву, а також порядок призначення осіб офіцерського складу на посади науково-педагогічних (наукових) працівників визначаються Міністерством оборони України (пункт 85 Положення №1153).
Пунктом 102 Положення №1153, зокрема передбачено, що особи рядового складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають бойовий досвід та не отримали підготовку відповідного рівня у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах) та у військових частинах, з урахуванням потреби доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) можуть призначатися на посади сержантського і старшинського складу, за якими штатами воєнного часу передбачено військове звання до старшого сержанта (головного старшини) включно, за умови, що їм не будуть підпорядковані сержанти (старшини). Призначення таких військовослужбовців на посади сержантського і старшинського складу здійснюється наказами посадових осіб відповідно до номенклатури посад.
Особи рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби), які мають бойовий досвід та не отримали підготовки відповідного рівня у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах) та у військових частинах, з урахуванням потреби доукомплектування Збройних Сил України в період дії воєнного стану можуть призначатися на посади сержантського і старшинського складу, за якими штатами воєнного часу передбачено військове звання до старшого сержанта (головного старшини) включно, з одночасним присвоєнням первинного військового звання сержантського і старшинського складу та з подальшим направленням на навчання у строки, що визначаються Міністерством оборони України.
Згідно із пунктом 112 Положення №1153 військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.
Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:
неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;
неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;
потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.
Необхідність і терміновість переміщення військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані військово-лікарською комісією за станом здоров`я обмежено придатними до військової служби, з посад, що вони займають, на інші посади, на яких вони можуть виконувати обов`язки військової служби з урахуванням стану здоров`я, підготовки і досвіду служби, визначаються командирами (начальниками), які мають право призначати військовослужбовців на відповідні посади (пункт 90 Положення №1153).
Відповідно до пункту 232 Положення, у разі незаконного звільнення військовослужбовця з військової служби поновлення його на попередній або рівнозначній посаді здійснюється наказом посадової особи, яка має право звільнення цієї категорії військовослужбовців з військової служби, їй рівнозначної або вищої.
Частиною другою пункту 257 Положення №1153 встановлено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Відповідно до статті 3 Закону України "Про Збройні Сили України" від 06.12.1991 №1934-XII Збройні Сили України мають таку загальну структуру:
Генеральний штаб Збройних Сил України;
Командування об`єднаних сил Збройних Сил України;
види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили;
окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили;
окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки;
органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.
Відповідно до частини десятої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з пунктом 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це, зокрема, медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); визначення ступеня придатності до військової служби.
Пунктом 2.1 розділу І Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час (пункт 1.1 Розділу ІІ Положення №402).
При медичному огляді військовослужбовців метод індивідуальної оцінки придатності їх до військової служби повинен застосовуватись у кожному випадку. ВЛК враховує їх вік, освіту, військовий фах, підготовку, досвід, фактичну працездатність, спрямованість до подальшого проходження військової служби, думку командування і начальника медичної служби військової частини, викладені у службовій та медичній характеристиках, та можливість подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на посаді, яка найбільше відповідає стану його здоров`я (пункт 6.9 Розділу ІІ Положення №402).
Відповідно до абзаців 1 та 2 підпункту "г" пункту 20.3 глави 20 розділу ІІ Положення №402 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту: "Обмежено придатний до військової служби".
Одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові у довільній формі вказується, які види служби та роботи протипоказані цій особі. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, - непридатні до служби у Десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.
Пунктом 20.4 глави 20 розділу II Положення №402 обумовлено, що за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають-індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: "непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час"; "обмежено придатний до військової служби".
За статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: "обмежено придатний до військової служби"; "придатний до військової служби".
У воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, ІІІ, ВЛК приймає постанову "придатний до військової служби", за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в.
При цьому, у додатку 1 до Положення № 402 вказано назви хвороб/станів здоров`я і їхнє співвідношення з придатністю чи непридатністю до служби.
З огляду на вищевказані положення, саме до повноважень ВЛК належить визначати придатність за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців та у зв`язку з цим визначати, які види служби й роботи протипоказані та які дозволені цій особі та можливість подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на посаді, яка найбільше відповідає стану його здоров`я.
В спірному випадку, згідно довідки ВЛК за №2338/1 від 08.09.2022 ОСОБА_1 визнано обмежено придатним до військової служби, а на підставі оспорених наказів від 22.02.2023 № 11-рс та від 23.02.2023 № 54 позивача призначено на посаду старшого навідника кулеметного відділення кулеметного взводу 419 окремого стрілецького батальйону Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як встановлено судом, абзацом 2 підпункту г пункту 20.3 розділу II Положення №402 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові у довільній формі вказується, які види служби та роботи протипоказані цій особі. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, - непридатні до служби у Десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.
Тобто на момент виникнення спірних правовідносин Положенням № 402 було передбачено можливість проходження служби військовослужбовцями, визнаними обмежено придатними, у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.
Натомість, у спірному випадку, при прийнятті наказу №11-РС від 22.02.2023, відповідачем 1 не взято до уваги стан здоров`я позивача, зокрема, що уповноваженою військово-лікарською комісією ОСОБА_1 визнано обмежено придатним до військової служби (довідка ВЛК №2338/1 від 08.09.2022). Вказана довідка, при вирішенні питання про переміщення на посаду старшого навідника кулеметного відділення кулеметного взводу 419 окремого стрілецького батальйону, була чинною та обов`язковою для врахування відповідачем 1.
Суд звертає увагу на те, що надалі, з метою вдосконалення військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України наказом Міністерства оборони України від 18.08.2023 №490 затверджено зміни до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (набрали чинності 25.08.2023).
Зокрема, підпункт г пункту 20.3 Положення №402 доповнено новими абзацами третім - п`ятим такого змісту:
"Одночасно з постановою про обмежену придатність до військової служби ВЛК приймає постанову про придатність до військової служби за військовою спеціальністю.
У разі визнання ВЛК військовослужбовця обмежено придатним до військової служби та непридатним до військової служби за військовою спеціальністю, командир (начальник) від командира окремої військової частини, йому рівних та вище, перед переміщенням військовослужбовця на іншу посаду, для визначення можливості військовослужбовця за станом здоров`я на посаді виконувати обов`язки військової служби, може направити його на медичний огляд ВЛК із обов`язковим зазначенням у направленні мети медичного огляду ВЛК - визначення придатності до військової служби за військовою спеціальністю (із зазначенням посади, на яку переміщується військовослужбовець, виду, роду військ (сил)).
Тобто чинною на теперішній момент редакцією підпункту «г» пункту 20.3 Положення №402, крім встановлення ВЛК обмеженої придатності до військової служби, також передбачено встановлення придатності військовослужбовця до військової служби за військовою спеціальністю, а у випадку переміщення на іншу посаду можливість направлення військовослужбовця на медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби за військовою спеціальністю (з урахуванням посади, на яку переміщується військовослужбовець, виду, роду військ (сил)).
Однак, на момент виникнення спірних правовідносин підпункту г пункту 20.3 розділу II Положення № 402 не достатньо чітко врегульовував питання можливості виконання певних обов`язків військової служби обмежено придатними військовослужбовцями.
Вказані у довідці ВЛК № 2338/1 від 08.09.2022 види протипоказаної служби є аналогічними тим, які містяться в абзаці 2 підпункту г пункту 20.3 розділу II Положення №402.
Така нечіткість не відповідає принципу якості закону та передбачає у випадку її наявності застосування норми, яка є найбільш сприятливою для особи.
Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що при вирішення питання щодо можливості переміщення позивача для проходження служби в складі стрілецького батальйону відповідач 1 повинен був врахувати встановлену згідно довідки ВЛК №2338/1 від 08.09.2022 обмежену придатність ОСОБА_1 до військової служби, у зв`язку з наявністю якої він, відповідно підпункту г пункту 20.3 розділу II Положення №402, був придатним до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах (ТЦК та СП), установах, організаціях, навчальних закладах.
Натомість, позивач призначений згідно наказу №11-РС від 22.02.2023 старшим навідником кулеметного відділення кулеметного взводу 419 окремого стрілецького батальйону Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, після чого переміщений для проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 . Водночас, зі слів представника відповідача, таке переміщення здійснено на підставі Плану переміщення військовослужбовців рядового та сержантського складу рот охорони ТЦК та СП Івано-Франківської області до військових частин бойового складу від 22.02.2023 №7/743 з метою підтримання боєздатності та доукомплектування особовим складом бойових військових частин, що виконують завдання у районі ведення бойових дій.
Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд пам`ятає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Отже, з врахуванням приписів статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними, забезпечувати поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права.
Зважаючи на встановлені обставини в цій справі та наведені висновки, суд дійшов висновку, що відповідач 1, при прийняті наказу №11-рс від 22.02.2023 (по особовому складу) в частині, що стосується ОСОБА_1 , діяв не на підставі та не в спосіб, визначені законами України, а також необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим такий наказ є протиправним та підлягає скасуванню у відповідній частині.
Також підлягає визнанню протиправним та скасуванню і наказ Калуського РТЦК та СП (по стройовій частині) № 54 від 23.02.2023 в частині, що стосується ОСОБА_1 , який прийнятий на підставі наказу Івано-Франківського ОТЦК та СП №11-рс від 22.02.2023.
При цього, оскільки призначення позивача спірними наказами на посаду старшого навідника кулеметного відділення кулеметного взводу 419 окремого стрілецького батальйону Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 відбулося неправомірно, з метою відновлення порушеного права, ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді, яку він займав до переміщення, а саме: гранатометника третього відділення охорони першого взводу охорони роти охорони першого відділу Калуського РТЦК та СП.
Щодо поновленням позивача на посаді, з якої його було переміщено, то суд звертає увагу на висновок Європейського суду з прав людини, зроблений в рішенні від 1 жовтня 1982 року у справі П`єрсак проти Бельгії (Piersack v. Belgium judgment of 1 October 1982, Series A, No. 53), в якому Суд зазначив, що він виходитиме з того принципу, що заявник має бути, по можливості, повернений у становище, в якому б він перебував, якби не була порушена стаття 6 Конвенції, таким чином підкреслюючи верховенство обов`язку відновлення statusquoante, зумовлює для відповідачів обов`язок створити умови, при яких порушене право позивача буде відновлено в ефективний спосіб.
При цьому, поновити позивача на попередній посаді має той орган військового управління, який видав наказ №11-рс від 22.02.2023 (по особовому складу) про звільнення із займаної посади, тобто Івано-Франківський ОТЦК та СП.
Водночас, позовні вимоги до відповідача 2 про поновлення ОСОБА_1 на посаді, яку він займав до переміщення, є передчасними, оскільки вчиненню ІНФОРМАЦІЯ_1 дій щодо відновлення порушених прав позивача має передувати поновлення ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 на попередній посаді.
Щодо дати, з якої позивач підлягає поновленню на військовій службі на попередній посаді, суд зазначає таке.
Зі змісту наказу Калуського РТЦК та СП (по стройовій частині) № 54 від 23.02.2023, ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та всіх видів забезпечення 23.02.2023.
Таким чином, по 23.02.2023 включно позивач перебував у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому ОСОБА_1 необхідно поновити на попередній посаді з 24.02.2023 (з наступного після дня виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Таким чином, позов належить задовольнити частково.
Відповідно до частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
З огляду на приписи частини першої статті 371 КАС України, рішення суду в частині поновлення солдата ОСОБА_1 на посаді необхідно допустити до негайного виконання.
Щодо розподілу судових витрат у справі:
Сторонами не понесено судових витрат у справі.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по особовому складу) №11-РС від 22.02.2023 в частині звільнення солдата ОСОБА_1 з посади гранатометника стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони першого відділу Калуського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та призначення старшим навідником кулеметного відділення кулеметного взводу 419 окремого стрілецького батальйону Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Калуського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) №54 від 23.02.2023 в частині виключення солдата ОСОБА_1 , гранатометника третього відділення охорони першого взводу охорони роти охорони першого відділу Калуського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки 23.02.2023 зі списків особового складу Калуського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Зобов`язати Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки поновити з 24.02.2023 солдата ОСОБА_1 на посаді гранатометника третього відділення охорони першого взводу охорони роти охорони першого відділу Калуського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відмовити в задоволенні решти позову.
Рішення суду в частині поновлення з 24.02.2023 солдата ОСОБА_1 на посаді гранатометника третього відділення охорони першого взводу охорони роти охорони першого відділу Калуського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, - виконати негайно.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, ідентифікаційний код - 07742609, вулиця Довженка, 21, місто Івано-Франківськ, 76026.

Відповідач 2: Калуський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, ідентифікаційний код - 09597011, вулиця Бандери, 25, місто Калуш, Івано-Франківська область, 77301.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.