Справа № 940/1120/23
Суддя: Мандзюк С. В.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

15.11.2023 Провадження по справі № 2-а/940/15/23
Справа № 940/1120/23

РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2023 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судового засідання Мудрик Н.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Тетієві Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 842683 від 17.09.2023 року, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Гулаком Є.А., якою до неї застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., та стягнути судовий збір.

Позовна заява мотивована тим, що 17.09.2023 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Гулаком Є.А. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 842683 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП із застосуванням штрафу у розмірі 510 гривень.

Позивачка вважає, що оскаржувана постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, вона не здійснювала жодних обгонів з порушенням правил. Під час руху вона здійснила об`їзд поліцейського автомобіля, який їхав зі швидкістю не більше 30 км/год., тобто об`їзд перешкоди здійснено виключно з дотриманням ПДР у дозволеному місці та на відстані більш як 50 метрів до пішохідного переходу. Разом з тим, відсутні жодні фото чи відео, чи будь-які інші докази ймовірного правопорушення. Також позивачка зазначила, що поліцейським було позбавлено її можливості скористатись конституційним правом на правову допомогу.

За таких обставин, позивачка просить скасувати постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 28.09.2023 року відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області отримав копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У встановлений судом строк заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відповідач суду не надав.

Разом з тим, відділенням поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області надано до суду DVD-R диск з відеозаписами з нагрудної бодікамери поліцейського СРПП відділення поліції від 17.09.2023 року № 3.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 17.09.2023 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Гулаком Є.А. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 842683 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП із застосуванням штрафу у розмірі 510 гривень, у якій зазначено, що 17 вересня 2023 року о 17 год. 24 хв. в с. Кашперівка по вул. Київська водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом TOYOTA RAV.4, р.н. НОМЕР_1 , здійснила обгін транспортного засобу ближче ніж 50 м до пішохідного переходу, позначеного відповідним дорожнім знаком та розміткою, чим порушила п. п. 14.6 в ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до підпункту «в» пункту 14.6 в Правил дорожнього руху обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Положеннями ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено судом, позивачкою на підтвердження неправомірності оскаржуваної постанови не надано жодних доказів.

Натомість, на підтвердження вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відділенням поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області надано до суду DVD-R диск з відеозаписами фіксації вчинення правопорушення.

Судом були досліджені надані відеозаписи, з яких вбачається, зокрема на відеозаписі «PVOPE7654» зафіксовано, що водій, рухаючись на автомобілі TOYOTA RAV.4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у населеному пункті, ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом, здійснює обгін поліцейського автомобіля.

Отже, цим відеозаписом спростовуються посилання позивачки на той факт, що вона не порушувала ПДР та відповідно не вчиняла адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Досліджені відеозаписи, як докази, суд бере до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані в порядку встановленому законом.

Водночас, слід зазначити, що вказані позивачкою недоліки оформлення оскаржуваної постанови, зокрема відсутність у ній інформації про технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась відеофіксація правопорушення, не можуть бути самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Крім того, не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 про те, що поліцейськими було позбавлено її можливості скористатись конституційним правом на правову допомогу.

Як встановлено із досліджених відеозаписів, у ході розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський не перешкоджав реалізації права позивачки на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі.

Отже, позивачка не була позбавлена права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, як і не обґрунтувала, що вчиняла дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу.

Інші доводи, зазначені ОСОБА_1 у позові, суд вважає її позицією захисту з метою уникнення відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Визначений правовою нормою ст. 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 520/2261/19.

З огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 842683 від 17.09.2023 року винесена з дотриманням норм чинного законодавства, стягнення застосовано без порушень, в межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП, за якою позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності, тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Більш того, доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачкою надано не було і судом таких обставин не встановлено.

З огляду на вищезазначене, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Враховуючи, що підстави для задоволення позову відсутні, тому понесені судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, покладаються на позивача.

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

У контексті вищенаведеного, суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

Керуючись статтями 7, 9, 122, 245, 251, 268, 280, 283 КУпАП, статтями73, 77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя С.В.МАНДЗЮК