Справа № 160/1764/23
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2023 року Справа № 160/1764/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши в письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області та Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при звільненні з органів Національної поліції, відповідачем не виплачено позивачу компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, передбаченої ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", за 2015 та 2016 роки. Позивач вважає таку бездіяльність відповідачів протиправною, та такою, що порушує його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від Головного управління Національної поліції в Луганській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивача переведено для подальшого проходження служби з ГУ НП в Луганській області до ГУ НП в Дніпропетровській області та в подальшому звільнено зі служби в поліції відповідно до наказу ГУ НП в Дніпропетровській області від 06.12.2021 №769о/с.
Відповідач зазначає, що компенсація за невикористані дні відпустки виплачується при звільненні особи зі служби, а тому ГУ НП в Луганській області є неналежним відповідачем у даній справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Відповідно до статті 48 КАС України, після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.
Від ГУ НП в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до вимог Закону України "Про Національну поліцію" грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року. Додаткова відпустка учасникам бойових дій не належить до щорічної відпустки, а має бути використана протягом року і не замінюється грошовою компенсацією. Відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Відповідно до Довідки ГУ НП в Дніпропетровській області від 08.02.2022 №42/20-175 «Про проходження служби в органах внутрішніх справ та в Національній поліції України ОСОБА_1 », позивач:
з 04.07.2007 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України Управління МВС України в Луганській області на відповідних посадах;
з 07.11.2015 по 01.12.2017 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області на відповідних посадах;
з 01.12.2017 по 07.12.2021 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровської області на відповідних посадах.
З матеріалів справи вбачається, що наказом ГУ НП в Луганській області від 01.12.2017 №861о/с «По особовому складу» позивача переведено для подальшого проходження служби за ст.65, п.п8, 9 Закону України «Про національну поліцію» до ГУ НП в Дніпропетровській області з 01.12.2017.
Відповідно до наказу ГУ НП в Дніпропетровській області від 06.12.2021 №769о/с «По особовому складу» позивача звільнено зі служби в поліції на підставі п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України «Про національну поліцію» з 07.12.2021.
В подальшому, позивач звернувся із заявою до Національної поліції України із заявою про надання відомостей стосовно надання відпусток (в тому числі додаткових та відпусток, які надаються учасникам бойових дій) за період з липня 2011 по грудень 2017 року.
ГУ НП в Луганській області листом від 19.01.2023 №103/111/19/05-2023 повідомило позивача, зокрема, що додаткові відпустки із збереженням грошового забезпечення (заробітної плати) як учаснику бойових дій за 2015 та 2016 роки не надавались. Також, звернуто увагу позивача на те, що чинним законодавством України здійснення компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, не передбачено.
Позивач зазначає, що на день звільнення його зі служби, відповідачем не проведено повного розрахунку в частині виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України від 22.10.1993 №3551 "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551), який забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону №3551, учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про відпустки" від 05.11.1996 №504 (далі - Закон №504) передбачено такі види щорічних відпусток:
основна відпустка (стаття 6 цього Закону);
додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону);
додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону);
інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Згідно зі статтею 16-2 Закону №504, учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02.07.2015 №580 "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580).
Частиною 1 статті 92 Закону №580 передбачено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.
Відповідно до частини 2 статті 92 Закону №580, поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Частиною 10 статті 93 Закону №580 передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому, одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення за 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилався на те, що виплата поліцейським, які звільняються з поліції, грошової компенсації за невикористані відпустки за минулі роки не передбачена чинним законодавством.
Проте, суд зазначає, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року, а позбавлення такої особи права на відпустку, яке вона вже отримала в попередньому календарному році, не передбачено.
Таким чином, в наступному календарному році, в тому числі і за умови, що такий є роком звільнення, поліцейський має право на відпустку за поточний календарний рік та на відпустки, що не були використані в попередніх роках. За таких обставин, вимоги частини 10 статті 93 Закону №580 та пункту 8 розділу III Порядку №260, якими передбачається виплата компенсації за невикористану в році звільнення відпустку, суд вважає необхідним розуміти як право на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення.
У Рішеннях Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 та від 23.03.2002 №5-рп/2002 суд зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності громадян, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.
Вказані норми в сукупності свідчать про те, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону №504 та статтею 12 Закону №3551.
Суд зазначає, що положення Закону №3551 не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.
Тобто, пріорітетному застосуванню підлягають саме норми Закону №3551, які не обмежують право особи-учасника бойових дій на отримання компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.
Такий висновок суду узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 у справі №360/4127/19.
Окрім зазначеного, суд враховує при ухваленні рішення у даній справі правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №620/4218/18.
За встановлених у справі обставин, всупереч положенням ст. 24 Закону України "Про відпустки" та ст. 83 КЗпП України ГУ НП в Дніпропетровській області при звільненні позивача зі служби в поліції не нарахувало та не сплатило йому компенсацію за всі дні невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.
Суд не приймає посилання ГУ НП в Дніпропетровській області, як на підставу відмови в задоволені позову, що в наказі про переведення позивача, не зазначено про кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки минулих періодів, оскільки відсутність в наказі таких відомостей не впливає на законодавчо встановлене право позивача на отримання сум компенсацій за всі дні невикористаної відпустки, а саме: не позбавляє позивача права на отримання відповідної гарантованої трудовим законодавством компенсації, та не звільняє відповідача, як роботодавця від обов`язку щодо виплати таких сум компенсації при звільненні поліцейського зі служби.
Щодо позовних вимог до ГУ НП в Луганській області щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації, то такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки грошова компенсація виплачується саме при звільненні зі служби. Оскільки, позивача звільнено зі служби саме наказом ГУ НП в Дніпропетровської області, то такий обов`язок (щодо нарахування та виплати компенсації) покладено саме на даний орган.
Крім того, суд зазначає, що розрахунок грошової компенсації проводиться станом на день звільнення позивача, а саме: 07.12.2021, а не 06.12.2021, як просить позивач в своїх позовних вимогах.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно зі ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст.77, 90, 139, 241-246, 250, 257 262, 295, 297 КАС України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області та Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 та 2016 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України - 07.12.2021.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 та 2016 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України - 07.12.2021.
В решті позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 295, 297 КАС України.
Суддя О.В. Маковська