Справа № 520/8298/22
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 р.Справа № 520/8298/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Шаповал В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2023, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., м. Харків, повний текст складено 28.02.23 року по справі № 520/8298/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив :

-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області № 254 від 30.04.2022 р. в частині застосування до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді його звільнення зі служби в поліції;

-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області № 227 о/с від 30.04.2022 р. в частині звільнення оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції з 30.04.2022 р.;

-поновити на службі в Національній поліції України капітана поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області;

-зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Харківській області нарахувати та виплатити суми грошового забезпечення за період 7 квітня 2022 р. - 30 квітня 2022 р. на користь ОСОБА_1 ;

-зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, за період з 01.05.2022 року по день фактичного поновлення на службі в Національній поліції України;

-зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022р. №168, за період із 24 лютого 2022 р. - 28 лютого 2022 р. за п`ять календарних днів лютого в розмірі 5357 грн. та за період починаючи з 1 березня 2022 р. до дня закінчення воєнного стану та за весь час вимушеного прогулу в розмірі 30000 гривень щомісячно, як складову частину грошового забезпечення, визначеного позивачу на день звільнення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 р. позов залишено без задоволення.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подав апеляційну скаргу , вважає , що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки порушення службової дисципліни у вигляді відсутності на службі без поважних причин та скоєння прогулів він не допускав , позивач не мав можливості виїхати з окупованої території через дію непереборної сили та загрозу життю і здоров`ю, безпечні маршрути виходу з окупованої території йому не були відомі, оскільки м. Вовчанськ перебувало під окупацією. Вказує про отримання дружиною травм від вибуху , ненадання їй медичної допомоги у м. Вовчанськ, що подальшому призвело до її виїзду через територію російської федерації до Туреччини. Вказує , що до 17.05.2022 у нього була відсутня можливість виїхати з окупованої території на підконтрольну територію України, тому виїхав через територію російської федерації до Європейського Союзу , де отримав медичну допомогу та за першої можливості останній повернувся до України. Вважає, що висновки службового розслідування, з якими погодився суд першої інстанції, не відповідають дійсним обставинам та не підтверджені жодними належними доказами. Посилаючись на обставини та обґрунтування , викладені в апеляційній скарзі та надані в ході розгляду апеляційної скарги, просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 і ухвалити нове яким позов задовольнити в повному обсязі.

Головним управлінням Національної поліції в Харківській області до суду подано відзив апеляційну скаргу , вважає , що апеляційна скарга позивача є необґрунтованою та безпідставною, суд першої інстанції ретельно дослідив матеріали справи, зробив правильні висновки, підтверджені відповідними доказами, і ухвалив законне та обґрунтоване рішення згідно з нормами чинного законодавства. Вказує , що відповідач у спірних правовідносинах діяв в межах чинного законодавства, позивач в період з 07.04.2022 до 30.04.2022 для проходження служби не прибув, отримавши наказ від керівництва про залишення окупованої території, зазначену територію не залишив. Про наявність вказаної можливості виїзду, керівництвом відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області у телефонному режимі неодноразово доводилось до кожного співробітника відділу, який перебував на тимчасово окупованій території, в тому числі і до оперуповноваженого ОСОБА_1., однак останній не скористався наявною можливістю виїхати та залишився у тимчасово окупованому м. Вовчанськ. В ході проведення службового розслідування встановлено, що позивач безпідставно був відсутній на службі без поважних причин, не приймав участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військової агресією російської федерації, чим показав повне нехтування та зневажання своїм статусом та посадою поліцейського, своїх службових обов`язків, що є грубим порушенням службової дисципліни та абсолютно дискредитує позивача як поліцейського.

Також, в додаткових поясненнях вказує , що УГІ в Харківській області було проведено службове розслідування відносно ОСОБА_2 . Під час проведення службового розслідування останній повідомив, що «11.03.2022 близько 10.00 поліцейські, які були у м. Вовчанськ, знов зібралися у будинку культури, де було наголошено про необхідність здачі табельної вогнепальної зброї. У цьому ж будинку культури більша частина поліцейських здала свою табельну вогнепальну зброю. При цьому на аркуші папері записували наступне: хто з поліцейських здав зброю із зазначенням порядкового номеру, ПІБ цього поліцейського, найменування зброї, її кількість, кількість боєприпасів. Зброю складали в ящики, які приніс оперуповноважений СКП ВП № 1 Чугуївського РУП ОСОБА_1 . Останній контролював здачу зброї та звіряв з якимось списком....Присутні працівники ВП № 1 Чугуївського РУП записалися до новоствореного «відділу поліції» у м. Вовчанськ на наступні посади: ОСОБА_1 - оперуповноважений «відділу поліції»». Зазначає , що колишній оперуповноважений відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області для проходження поліграфічного дослідження не звертався та вказаним підрозділом не запрошувався.

Під час розгляду справи позивачем повідомлено суду про обставини того, що після його повернення до України він пройшов відповідні перевірки контролюючими службами, у тому числі поліграф.

Однак, до матеріалів справи позивачем не надано висновку спеціаліста про результати психофізіологічного опитування з використанням поліграфу .

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2023 задоволено заяву ОСОБА_1 про часткову відмову від позову. Прийнято відмову ОСОБА_1 від позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції України в Харківській області нарахувати та виплатити суми грошового забезпечення за період 7 квітня 2022 р. - 30 квітня 2022 р. на користь ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Національної поліції України в Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, за період з 01.05.2022 року по день фактичного поновлення на службі в Національній поліції України; зобов`язання Головного управління Національної поліції України в Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022р. №168, за період із 24 лютого 2022 р. - 28 лютого 2022 р. за п`ять календарних днів лютого в розмірі 5357 грн. та за період починаючи з 1 березня 2022 р. до дня закінчення воєнного стану та за весь час вимушеного прогулу в розмірі 30000 гривень щомісячно, як складову частину грошового забезпечення, визначеного позивачу на день звільнення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 по справі №520/8298/22 про відмову в задоволенні позову в цій частині позовних вимог визнано нечинним. Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області в частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Національної поліції України в Харківській області нарахувати та виплатити суми грошового забезпечення за період 7 квітня 2022 р. - 30 квітня 2022 р. на користь ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Національної поліції України в Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, за період з 01.05.2022 року по день фактичного поновлення на службі в Національній поліції України; зобов`язання Головного управління Національної поліції України в Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022р. №168, за період із 24 лютого 2022 р. - 28 лютого 2022 р. за п`ять календарних днів лютого в розмірі 5357 грн. та за період починаючи з 1 березня 2022 р. до дня закінчення воєнного стану та за весь час вимушеного прогулу в розмірі 30000 гривень щомісячно, як складову частину грошового забезпечення, визначеного позивачу на день звільнення - закрито.

Позивач та представник позивача наполягали на задоволенні апеляційної скарги.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, додаткових пояснень та доказів, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Заявник народився - 15.05.1985р., належить до громадянства України, у період з 17.05.2005р. до 06.11.2015р. проходив безперервну службу в органах внутрішніх справ України у якості співробітника, атестованого спеціальним званням працівника міліції; 07.11.2015р. склав Присягу працівника поліції; у період 07.11.2015р.-30.04.2022р. проходив службу в лавах Національної поліції України, зокрема, з 03.03.2021р. на штатній посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Чугуївського районного управління поліції ГУ НП в Харківській області; мав спеціальне звання - капітан поліції; згідно з наказом ГУ НП в Харківській області №227 о/с від 30.04.2022р. був звільнений зі служби в поліції з 30.04.2022р. у порядку реалізації накладеного наказом ГУ НП в Харківській області № 254 від 30.04.2022р. дисциплінарного стягнення.

Згідно із положеннями ст.13 Закону України від 02.07.2015р. №508-VIII "Про Національну поліцію" систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліції; 2) територіальні органи поліції.

З наведеного випливає, що місцем проходження служби заявником є адреса розташування територіального органу поліції - ГУ НП в Харківській області, але за окремим усним чи письмовим розпорядженням прямого чи безпосереднього керівника проходження служби може здійснюватися також і за іншими адресами, у тому числі за адресою розташування відділу поліції №1 Чугуївського районного управління поліції ГУ НП в Харківській області, як відокремленого підрозділу ГУ НП в Харківській області.

Згідно з викладеними у позові твердженнями заявника, з 24.02.2022р. з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України заявник продовжував виконувати свої службові обов`язки за посадою за місцем дислокації підрозділу; 24.02.2022р. разом з дружиною збирав речі для можливості виїзду за межі м. Вовчанська. Під час збирання речей дружина заявника перебувала на дворі і в цей час пролунав сильний вибух, від якого дружина впала на землю та отримала перелом руки та носу, який підтвердили в лікарні м. Вовчанська. За відсутності відповідних лікарів для проведення операції дружині заявника, враховуючи постійне погіршення стану дружини, було прийняте рішення про направлення її до лікарні у Російську Федерацію та надалі до Туреччини. Цим часом заявник перебував у м. Вовчанську надавав допомогу місцевим мешканцям, здійснював патрулювання вулиць, на це отримував відповідні вказівки від керівництва. 09.04.2022р. вранці до будинку заявника під`їхало вантажне авто з надписом на борті «росгвардія», на якому після обшуку будинку, заявника силою відвезли до районного відділу поліції де зачинили в камері для заручників. Відпустили лише через два дні, проводячи постійні допити та побиття. 14.04.2022р. заявник намагався виїхати з м. Вовчанська, але під загрозою зброї його повернули до м. Вовчанська. На протязі квітня заявник неодноразово намагався виїхати але кожен раз його затримували на блок-постах, при цьому ніяких коридорів чи безпечних шляхів ні керівництво, ні інші офіційні особи не проводили. 06.05.2022р. заявника затримали та відвезли до Вовчанського агрегатного заводу, де останнього протримали до 12.05.2022р., застосовуючи заборонені методи та засоби допитів. 17.05.2022р. разом із товаришем заявник виїхав із окупованої території через територію Російської Федерації до Європейського Союзу, де отримував медичну допомогу, та за першої можливості останній повернувся в Україну. Також заявник зазначив, що з середини квітня був відсутній мобільний та стільниковий зв`язок.

29.04.2022р. начальником ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області було складено рапорт про невиконання низкою поліцейських Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області (у тому числі і заявником) своїх службових обов`язків та не вихід на зв`язок.

За цією подією начальником ГУ НП в Харківській області 29.04.2022р. було видано наказ №575 від 29.04.2022р. про призначення службового розслідування та створено Дисциплінарну комісію у складі: голови - старшого інспектора ВСР УГІ ГУНП в Харківській області капітана поліції Лютого В.В. ; членів - старшого інспектора ВСР УГІ ГУНП в Харківській області капітана поліції Введенського К.К. , заступника начальника ВП УГІ ГУНП в Харківській області капітана поліції Чередниченка М.І .

Доказів оскарження заявником названого наказу до суду або посадової (службової) особи поліції вищого рівня матеріали справи не містять.

Доказів наявності реального конфлікту інтересів або потенційного конфлікту інтересів у стосунках між заявником та членами Дисциплінарної комісії матеріали справи не містять.

Сповіщення про призначення службового розслідування було проведено з урахуванням правил ч.2 ст.27 Дисциплінарного статуту.

У ході службового розслідування встановлено, що з 07.04.2022р., у тому числі, ОСОБА_1 - оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Чугуївського районного управління поліції ГУ НП в Харківській області, не виконує свої службові обов`язки та не виходить на зв`язок.

У ході службового розслідування була опитана низка працівників поліції, зокрема, опитаний дізнавач сектору дізнання ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , яка пояснила, що 24.02.2022 у результаті збройної агресії Російської Федерації на території України, територія Вовчанської громади була окуповані ворожими військами. У зв`язку з цим поліцейські ВП № 1 були евакуйовані до Чугуївського РУП, а з 26.02.2022 до Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області. Проте капітан поліції ОСОБА_7 , майор поліції ОСОБА_8 , лейтенант поліції ОСОБА_9 , капітан поліції ОСОБА_10 , капітан поліції ОСОБА_11 , старший сержант поліції ОСОБА_12 , капрал поліції ОСОБА_13 , капрал поліції ОСОБА_35 лейтенант поліції ОСОБА_14 , лейтенант поліції ОСОБА_15 , капітан поліції ОСОБА_16 , старший лейтенант поліції ОСОБА_17 , майор поліції ОСОБА_18 , старший сержант поліції ОСОБА_19 , капітан поліції ОСОБА_20 , старший сержант поліції ОСОБА_21 , старший лейтенант поліції ОСОБА_22 , старший сержант поліції ОСОБА_23 , капітан поліції ОСОБА_24 , майор поліції ОСОБА_25 , сержант поліції ОСОБА_26 , старший лейтенант поліції ОСОБА_27 , майор поліції ОСОБА_1 залишились на території Вовчанської громади та дистанційно підтримували зв`язок з керівництвом підрозділу. У подальшому, за вказівкою керівництва ВП № 1 Чугуївського РУП, лейтенант поліції ОСОБА_6 неодноразово повідомляла вищевказаних поліцейських про необхідність евакуації, проте останні щоразу відмовлялись. З 07.04.2022 вищезазначені поліцейські припинили виходити на зв`язок. На неодноразові спроби зв`язатись з зазначеними поліцейськими засобами мобільного зв`язку, у тому числі в мобільних месенджерах, якими вони користуються, не надавалось можливим, їх мобільні номери вимкнуті, у месенджерах вони також не відповідали.

З метою встановлення детальних обставин події та причин відсутності на службі вищезазначеного поліцейського головою дисциплінарної комісії - старшим інспектором відділу службових розслідувань УГІ ГУНП в Харківській області капітаном поліції Лютим В.В. , були здійснені телефонні дзвінки на мобільні номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які належать оперуповноваженому сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області майору поліції ОСОБА_1 , з метою встановлення обставин безпідставної відсутності останнього на службі. Проте, на жодний з дзвінків відповіді не було. Зворотних дзвінків також не було, про що було складено довідку «Про результати телефонної бесіди з майором поліції ОСОБА_1 в рамках службового розслідування» від 30.04.2022р.

Окрім того, 29.04.2022р. начальником відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_28 , заступником начальника - начальником СВ відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_37, заступником начальника - начальником СКП відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Денисом Солохою було складено Акт про відсутність на службі та невиконання своїх службових обов`язків капітаном поліції ОСОБА_1 .

30.04.2022р. дисциплінарною комісією у складі голови - старшим інспектором ВСР УГІ ГУНП в Харківській області капітаном поліції Лютим В.В. та її членами: старшим інспектором ВСР УГІ ГУНП в Харківській області капітаном поліції Введенським К.К. , заступником начальника ВП УГІ ГУНП в Харківській області капітаном поліції Чередниченком М.І. у зв`язку з відсутністю 30.04.2022р. на робочому місці та невиконанням службових обов`язків ОСОБА_1 був складений Акт про відсутність на службі та невиконання своїх службових обов`язків капітаном поліції ОСОБА_1 .

Результати проведеного службового розслідування оформлені висновком Дисциплінарної комісії від 30.04.2022р. (далі за текстом - Висновок).

У тексті Висновку кваліфіковано вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у відсутності на службі без поважних причин, а також не взяття участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, протягом 07.04.2022р.-30.04.2022р., тим самим скоївши прогули, в порушенні вимог ч.2 ст.19 Конституції України, п.1 ч.3 ст.1, п.2 ч.3 ст.1, п.8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.1 ч.1 ст.18, п.2 ч.1 ст.18, п.24 ч.1 ст.23, ч.2 ст.24 Закону України "Про Національну поліцію", п. 1 наказу ГУНП в Харківській області від 15.08.2016 №818.

Висновок містить пропозицію Дисциплінарної комісії з приводу застосування, зокрема, до заявника дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

30.04.2022р. Висновок був затверджений начальником ГУ НП в Харківській області.

30.04.2022р. начальником ГУ НП в Харківській області було видано наказ №254 від 30.04.2022р., яким, зокрема, до заявника з відображених у Висновку мотивів було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

30.04.2022р. начальником ГУ НП в Харківській області було видано наказ №227 о/с від 30.04.2022р., яким на реалізацію наказу ГУ НП в Харківській області №254 від 30.04.2022р. заявника було звільнено зі служби в поліції на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію".

Календарна дата звільнення заявника зі служби у поліції припала на - 30.04.2022 року.

Як з`ясовано судом за матеріалами справи, двома повними попередніми місяцями отримання заявником грошового забезпечення поліцейського без несення заявником служби в поліції є лютий-березень 2022 року.

Згідно з наданою на вимогу суду довідкою ГУ НП в Харківській області за ці місяці заявник одержав 28.959,45 грн. при 59 робочому дні служби.

Отже, розмір середньоденного грошового забезпечення заявника у якості поліцейського складає - 490,84 грн.

Не погодившись із правомірністю накладеного дисциплінарного покарання, заявник ініціював даний спір.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх не обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 (далі - Порядок №893).

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Згідно ч.1 ст.23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань зокрема бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Виконання інших (додаткових) повноважень може бути покладене на поліцію виключно законом (частина 1 статті 24 Закон №580-VIII).

Частиною 2 ст.24 Закону №580-VIII визначено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Згідно з частинами 1 та 2 статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського, з-поміж іншого, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (п.1, 2, 4, 8, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 2 ст.14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

За вимогами абзаців другого та третього пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 (далі - Правил етичної поведінки) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Згідно з ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок проведення службових розслідувань в органах поліції, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення станом на час виникнення спірних правовідносин визначався Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 (далі - Порядок №893).

Пунктом 2 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до п. 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з п.7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною 1 статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно з ч.2, 3 ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Отже, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення дисциплінарних проступків, зокрема, невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Матеріалами справи підтверджено, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у відсутності на службі без поважних причин з 07.04.2022 по 30.04.2022, а також не взяв участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, тим самим скоївши прогули та порушив вимоги п.1, 2 ч.1 ст.18, п.24 ч.1 ст.23, ч.2 ст.24 Закону України "Про Національну поліцію", п.1, 2, 8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.1 наказу ГУНП в Харківській області від 15.08.2016 №818.

Начальником ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області підполковником поліції Стециною М.Г. 29.04.2022 складено рапорт, в якому повідомлялось про те, що з 07.04.2022 не виконують свої службові обов`язки та не виходять на зв`язок поліцейські ВП№1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківські області, в тому числі і оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 . Також вказано, що станом на 29.04.2022 співробітники ВП№1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківські області до місця евакуації, а саме до Харківського РУП №1 ГУНП в Харківські області не прибули, до виконання своїх обов`язків не приступили, про причину свого неприбуття не повідомили та на зв`язок не виходять.

Крім того, начальником ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області підполковником поліції М.Стециною в присутності заступника начальника-начальника СП відділу поліції №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції В.Єфарова, присутності заступника начальника-начальника СКП відділу поліції №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Д.Солохи, складено акт про відсутність на службі та невиконання своїх службових обов`язків оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_1 від 29.04.2022, згідно якого з 07.04.2022 оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_1 в умовах воєнного стану, відсутній на службі без поважних причин. Станом на 29.04.2022 продовжив не виходити не службу до ВП№1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області та до виконання своїх службових обов`язків не приступив.

Під час проведення службового розслідування опитана дізнавач сектору дізнання ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_6 пояснила, що 24.02.2022 у результаті збройної агресії рф на території України, територія Вовчанської громади була окупована ворожими військами. У зв`язку з цим поліцейським ВП №1 були евакуйовані до Чугуївського РУП, а з 26.02.2022 до Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області. Проте капітан поліції ОСОБА_7 , майор поліції ОСОБА_8 , лейтенант поліції ОСОБА_9 , капітан поліції ОСОБА_10 , капітан поліції ОСОБА_11 , старший сержант поліції ОСОБА_12 , капрал поліції ОСОБА_30 , капрал поліції ОСОБА_31 , лейтенант поліції ОСОБА_14 , лейтенант поліції ОСОБА_15 , капітан поліції ОСОБА_16 , старший лейтенант поліції ОСОБА_32 , майор поліції ОСОБА_18 , старший сержант поліції ОСОБА_19 , капітан поліції ОСОБА_20 , старший сержант поліції ОСОБА_33 , старший лейтенант поліції ОСОБА_22 , старший лейтенант поліції ОСОБА_23 , капітан поліції ОСОБА_24 , майор поліції ОСОБА_25 , сержант поліції ОСОБА_26 , старший лейтенант поліції ОСОБА_27 , майор поліції ОСОБА_1 залишились на території Вовчанської громади та дистанційно підтримували зв`язок з керівництвом підрозділу. У подальшому, за вказівкою керівництва ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, лейтенант поліції ОСОБА_6 неодноразово повідомляла вищевказаних поліцейських про необхідність евакуації, проте останні щоразу відмовлялись. З 07.04.2022 вищевказані поліцейські припинили виходити на зв`язок. На неодноразові спроби зв`язатись з вищевказаними поліцейськими засобами мобільного зв`язку, у тому числі в мобільних месенджерах, якими вони користуються, не надавалось можливим. Їх мобільні номери вимкнуті, у месенджерах вони також не відповідають.

З метою встановлення більш детальних обставин події та причин відсутності на службі вищевказаних поліцейських, останнім здійснені неодноразові телефонні дзвінки (номер мобільного телефону НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ), однак ніхто на телефонні дзвінки не відповідав, про що складено довідку від 30.04.2022.

Відповідно до акту від 30.04.2022, складеного головою дисциплінарної комісії - старшим інспектором ВСР УГІ ГУНП в Харківській області капітаном поліції В.Лютим, членами дисциплінарної комісії: старшим інспектором ВСР УГІ ГУНП в Харківській області капітаном поліції К.Введенським, заступником начальника ВСР УГІ ГУНП в Харківській області капітаном поліції М.Чередниченком про те, що з 07.04.2022 оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_1 в умовах воєнного стану, відсутній на службі без поважних причин. Станом на 30.04.2022 продовжив не виходити не службу до ВП№1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області та до виконання своїх службових обов`язків не приступив.

При цьому, службовим розслідуванням встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 07.04.2022 по 30.04.2022 ОСОБА_1 до евакуйованого підрозділу для проходження служби не прибув, був відсутній на службі без поважних причин, та, відповідно, до виконання своїх функціональних обов`язків не приступив.

Колегія суддів зазначає, що позивачем в позовній заяві та апеляційній скарзі не заперечується обставина, що він у період з 07.04.2022 по 30.04.2022 був відсутній на службі.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

У зв`язку з чим, Міністерство внутрішніх справ України зокрема в особі Національної поліції України, яка є структурним підрозділом зобов`язано запровадити та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до вимог наказу Національної поліції України від 08.04.2022 №242 "Про деякі питання посиленого варіанту службової діяльності на період дії на території України воєнного стану", усім працівникам підрозділів Національної поліції України установлено шестиденний робочий тиждень та відмінено вихідний день - суботу і святкові дні. Крім цього поліцейським заборонений виїзд за кордон (окрім виняткових причин).

Вищевказані вимоги поліцейський ОСОБА_1 не виконав, також у робочі дні, а саме з 07.04.2022 по 30.04.2022 був відсутній на службі без поважних причин.

Обґрунтовуючи позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги, позивач зазначив, що виїхати на не окуповану військами рф територію він не мав можливості та зазначив, що намагався виїхати з м. Вовчанська , але на блок-посту був затриманий та простояв декілька годин під загрозою зброї, силоміць повернений до Вовчанську, на протязі квітня неодноразово намагався виїхати , але кожен раз його затримували на блок-постах, при цьому ніяких коридорів чи безпечних шляхів ні керівництво, ні інші офіційні особи не проводили. Також зазначив, що всіх співробітників правоохоронних органів, які намагались покинути окуповану територію відловлювали на блок-постах, відправляли на допити та вивозили до території рф. 06.05.2022 року його затримали, зав`язали на очі пов`язку та відвезли до Вовчанського агрегатного заводу, де протримали до 12.05.2022р застосовуючи заборонені методи та засоби допитів.

Колегія суддів зазначає, що дійсно запровадження воєнного стану, наявність бойових дій на території України, створює загрозу для життя та здоров`я людей, які перебувають на території України. Разом з тим позивач, погодившись проходити службу в поліції, добровільно погодився на всі ризики, пов`язані з проходженням такої служби, як і взяв на себе зобов`язання мужньо і вправно служити народу України, але фактично взяті на себе обов`язки не виконав.

Відповідно до частини 1 статті 5 Дисциплінарно статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу (ч.2 ст.5 Дисциплінарного статуту).

Наказ особовому складу ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області про збір всього особового складу відділу поліції по «бойовій тривозі» та про термінову евакуацію всього особового складу з м. Вовчанськ до ОСОБА_34 буд доведений позивачу 24.02.2022.

Позивач в судовому засіданні 26.10.2023 повідомив колегію суддів , що 24.02.2022 особовому складу ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області було віддано наказ про збір всього особового складу відділу поліції по «бойовій тривозі», він перебував в цей час на службі , оголошено було наказ про термінову евакуацію всього особового складу до ОСОБА_34 .

Однак, позивачем не доведено, а судовим розглядом не встановлено того, що позивач повідомляв безпосередньому керівнику про неможливість виконати такий наказ.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що позивачем здійснювались спроби виїхати на не окуповану військами рф територію та він намагався зв`язатися зі своїм безпосереднім керівництвом під час відсутності на робочому місці.

Згідно частини 5 статті 5 Дисциплінарного статуту, виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Отже, відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту, на поліцейських покладено зобов`язання неухильно та у визначений строк точно виконувати накази керівника, а невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вчинений позивачем дисциплінарний проступок є суттєвим, оскільки він полягає не лише у не виконанні, а і у самоусуненні від виконання службових обов`язків, невиході на службу, неможливості використання позивача на службі в умовах воєнного стану, коли існує велика потреба у правоохоронних органах.

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 02.10.2018 у справі № 815/4463/17, від 07.03.2019 у справі № 819/736/18, від 05.03.2020 у справі № 815/4478/16, у яких суд касаційної інстанції зазначив, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Міністерство внутрішніх справ України, зокрема, в особі Національної поліції України, яка є структурним підрозділом, зобов`язано запровадити та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно з вимогами статті 17 Закон України "Про правовий режим воєнного стану", органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.

Позивачем не заперечувалось складання присяги на вірність Українському народові, передбаченої статтею 64 Закону України "Про Національну поліцію", відповідно до якої поліцейський, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягав вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Відповідно до п.24 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань: бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України "Про Національну поліцію", у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії РФ проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дисциплінарна комісія під час службового розслідування відносно ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у відсутності на службі без поважних причин з 07.04.2022 по 30.04.2022, тим самим скоївши прогули, а також не взяв участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, тим самим вчинив дисциплінарний проступок, який несумісний з подальшим проходженням служби в Національній поліції України та порушив вимоги п.1, 2 ч.1 ст.18, п.24 ч.1 ст.23, ч.2 ст.24 Закону України "Про Національну поліцію", п.1, 2, 8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.1 наказу ГУНП в Харківській області від 15.08.2016 № 818.

У ході проведення службового розслідування обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 , відповідно до вимог частин 4, 6 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України не встановлені.

Отже під час проведення службового розслідування враховано характер проступку, обставини, за яких його вчинено, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Наведені обставини свідчать про те, що висновок службового розслідування від 30.04.2022 про порушення позивачем службової дисципліни є обґрунтованим.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що сам по собі висновок службового розслідування - це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції.

Висновки та пропозиції із зазначенням міри юридичної відповідальності, в цьому випадку - щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції, приймаються посадовими особами на підставі юридичних фактів і норм права.

З наведеного випливає, що висновки службового розслідування є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

Оскільки матеріалами службового розслідування, наявними в матеріалах справи, підтверджено факт порушення позивачем службової дисципліни, відповідачем обґрунтовано та правомірно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказ № 254 від 30.04.2022 про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, прийнятий за висновками службового розслідування, матеріали якого є такими, що беззаперечно свідчать про наявність у позивача вини у вчиненні проступку, за яке він притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Щодо дисциплінарної відповідальності, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Адміністративний суд у силу вимог статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна зосереджуватися насамперед на наступному:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

В силу статей 1, 2 Дисциплінарного статуту підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також Присяги поліцейського.

Зазначені висновки сформовано Верховним Судом у постанові від 19.04.2019 у справі №802/1172/17-а.

Щодо обраного виду дисциплінарного стягнення, колегія суддів зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, які викладені в постановах від 07.02.2020 у справі № 260/1118/18, від 08.08.2019 у справі № 804/3447/17, від 29.05.2018 у справі № 800/508/17, від 02.10.2019 у справі № 804/4096/17, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Отже, приймаючи оскаржувані накази, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, з урахуванням усіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання їх протиправними та скасування, з огляду на що відповідні позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів за наслідком розгляду апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 по справі № 520/8298/22 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 13.11.2023 року