Справа № 320/6154/22
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6154/22 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Вівдиченко Т.Р.

за участю секретаря Мельник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Управління поліції охорони в Київській області в якому, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління поліції охорони в Київській області від 23.03.2022 №1224 «Про факт грубого порушення службової дисципліни старшим сержантом поліції ОСОБА_1 та його покарання»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління поліції охорони в Київській області від 23.03.2022 №38 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 з 23.03.2022 на посаді поліцейського-водія взводу №2 роти реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, виходячи з розрахунку 673,18 грн. за кожен такий день, починаючи з 23.03.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що дії Управління поліції охорони в Київській області щодо звільнення ОСОБА_1 є незаконними, а накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби у поліції протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, старший сержант поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював в органах внутрішніх справ з 16.03.1999 року, в Національні поліції України з 07.11.2015 року, на посаді поліцейського-водія взводу №2 роти реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області з 01.07.2021 року.

22.03.2022 року до керівництва Управління поліції охорони в Київській області від начальника Обухівського РВ Управління поліції охорони в Київській області підполковника поліції ОСОБА_6 надійшов рапорт про грубе порушення службової дисципліни поліцейським-водієм взводу №2 роти реагування вказаного підрозділу старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , який з 19.03.2022 року по 22.03.2022 року не виходив на службу без поважних причин, про що складено відповідні акти.

На підставі наказу Управління поліції охорони в Київській області від 22.03.2022 року №1218 «Про призначення службового розслідування», відповідно до ст. 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.11.2018 за №1355/32807, проведено службове розслідування та дисциплінарною комісією складений відповідний висновок від 22.03.2022 року.

Службовим розслідуванням встановлено, що згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 05:30 24.02.2022 року, строком на 30 діб, в Україні введено воєнний стан, а 10.03.2022 року видано наказ Національної поліції України №190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» відповідно до п. 3 якого слідує, що поліцейські зобов`язані невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби. Однак поліцейський-водій взводу №2 роти реагування Обухівського РВ УПО в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_1 , упродовж чотирьох діб до підрозділу для несення служби не прибував та на телефонні дзвінки не відповідав, а саме 19.03.2022, 20.03.2022, 21.03.2022, 22.03.2022 та 23.03.2022, про що складено відповідні комісійні акти невиходу на роботу.

Таким чином, старший сержант поліції ОСОБА_1 , з власної недисциплінованості самоусунувся без будь-яких на те поважних причин від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини та честі держави, чим своїми діями допустив дискредитацію високого звання поліцейського, що полягає у вчиненні проступку, який підриває довіру громадськості до поліцейських та авторитету Національної поліції України в цілому та є несумісним з подальшим проходженням служби в поліції.

Скоєний проступок є діянням проти інтересів служби, яке суперечить взятим на себе обов`язкам, присягнувши на вірність Українському народові.

За результатами проведення службового розслідування 23.03.2022 року видано наказ №1224 «Про факт грубого порушення службової дисципліни старшим сержантом поліції ОСОБА_1 та його покарання».

Вказаним наказом передбачено, що за грубе порушення службової дисципліни у частині невиконання вимог пп. 1, 6 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу 1 пункту 1 розділу ІІІ Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом МВС України від 10.12.2015 №1560, що виразилось у самоусуненні від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, а також порушенні вимог п. 8, ч. 3, ст. 1, розділу І Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України», ст. 18 та 64 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 4 ст. 40 КЗпП України (прогулу без поважних причин), а також вимог п. 3 наказу Національної поліції України від 10.03.2022 №190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» щодо невідкладного прибуття до органу поліції за місцем несення служби упродовж чотирьох діб без поважних причин на службу, поліцейського-водія взводу №2 роти реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , на підставі п. 7 ч. 3 ст. 13 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України», звільнити зі служби в поліції.

Наказом Управління поліції охорони в Київській області від 23.03.2022 року №38о/с звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського-водія взводу №2 роти реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області з 23.03.2023 року.

Позивач не погоджуючись з вищевказаними наказами Управління поліції охорони в Київській області та висновками дисциплінарної комісії, покладеними в основу цих наказів, звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки оскаржувані накази є правомірними, такими, що прийнято у межах повноважень, в спосіб та у порядку, що визначенні чинним законодавством, а тому підстави для їх скасування відсутні, що свідчить про безпідставність і наступних вимог - щодо поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з огляду на те, що вони ґрунтуються саме на протиправності оскаржуваних наказів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №580).

Відповідно до вимог частини першої статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 24 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

У разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості (частина друга статті 24 Закону №580).

Частиною першою статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Частинами 2 та 3 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Законом України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Частиною першої статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України (пункт 1); безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону (пункт 4); вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника (пункт 5); сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (пункт 13).

Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частиною другою статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначені поняття та порядок призначення службового розслідування.

Так, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (частини перша-четверта статті 14 Дисциплінарного статуту).

За приписами частин першої, другої статті 15 Дисциплінарного статуту, проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Відповідно до частини першої статті 16 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина четверта статті 16 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини сьомої статті 19 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно вимог статті 20 Дисциплінарного статуту повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень мають керівники в межах, визначених цим Статутом.

Відповідно вимог до частин третьої та четвертої статті 20 Дисциплінарного статуту керівник Національної поліції України уповноважений застосовувати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, до всіх поліцейських. Інші керівники застосовують дисциплінарні стягнення в межах повноважень, визначених керівником Національної поліції України.

Частиною 6 статті 20 Дисциплінарного статуту передбачено, що керівник, не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, може порушити перед уповноваженим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Статтею 21 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Згідно з частиною третьою статті 22 Дисциплінарного статуту, дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Частиною десятою статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 №1355/32807 (далі - Порядок №893).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №893, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Згідно з пунктом 1 розділу V Порядку №893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Пунктом 4 розділу V Порядку №893 визначено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 7 розділу V Порядку №893, розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Отже, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків за письмовим наказом керівника проводиться службове розслідування про дисциплінарний проступок поліцейського.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення зі служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Відповідно до вимог частини шостої статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Приписами статті 18 Дисциплінарного статуту визначено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій (частина перша).

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право (частина 2 статті 18):

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови (частина третя).

У разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі (частина шоста).

Отже, аналізом норм чинного законодавства встановлено, що службове розслідування має бути проведено із наданням поліцейському, стосовно якого проводиться таке розслідування, права на захист, яке, в тому числі, реалізується шляхом подачі поліцейським пояснень, клопотань, скарг тощо.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, начальник Обухівського РВ УПО в Київські області, підполковник поліції ОСОБА_6 рапортом від 22.03.2022 доповів начальнику Управління поліції охорони в Київські області, підполковнику поліції ОСОБА_11 про те, що поліцейський-водій взводу №2 роти реагування вказаного підрозділу старший сержант поліції ОСОБА_1 , з 19.03.2022 по 22.03.2022 не виходив на службу без поважних причин, про складено відповідні акти. Крім того, у вказаному рапорті начальник Обухівського РВ УПО в Київські області, підполковник поліції ОСОБА_6 порушив клопотання про призначення за вказаним фактом службового розслідування (т. 1, а.с. 42).

Акти про підтвердження факту невиходу на службу поліцейського водія, Обухівського РВ УПО в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 від 19.03.2022 року, 20.03.2022 року, 21.03.2022 року, від 22.03.2022 року та від 23.03.2023 року складені комісією у складі командира роти охорони об`єктів та публічної служби Обухівського РВ УПО в Київські області капітана поліції ОСОБА_12, старшого інспектора Обухівського РВ УПО в Київські області лейтенанта поліції ОСОБА_13, та начальника Обухівського РВ УПО в Київські області підполковника поліції ОСОБА_6 (т. 1, а.с. 43-47).

Також, факт не виходу факту невиходу на службу поліцейського водія, Обухівського РВ УПО в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на службу підтверджується наявною в матеріалах справи копією табелю обліку робочого часу за березень 2022 року (т. 1, а.с. 53-54).

Наказом від 22.03.2022 року №1218 «Про призначення службового розслідування» створено дисциплінарну комісію, головою якої призначено заступника начальника Управління - начальника ВФО полковника поліції ОСОБА_7, членами комісії - начальника ВКЗ УПО підполковника поліції ОСОБА_2 , старшого інспектора із з особливих доручень із внутрішніх розслідувань ВКЗ майора поліції ОСОБА_3 , старшого інспектора ВФО майора поліції ОСОБА_8

22.03.2022 року було складено висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни поліцейським-водієм взводу №2 роти реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області старшим сержантом поліції ОСОБА_1

23.03.2022 року виданий наказ №1224 «Про факт грубого порушення службової дисципліни старшим сержантом поліції ОСОБА_1 та його покарання» та наказ №38 о/с від 23.03.2023 «З особового складу» про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Таким чином, протягом двох днів, 22.03.2022 та 23.03.2022, посадовими особами Управління поліції охорони в Київській області проведено службове розслідування стосовно позивача зі складенням і затвердженням відповідного висновку і виданням оскаржуваних наказів.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 не заперечує того факту, що з 19.03.2022 він не виходив на службу, водночас, не вихід на роботу він обґрунтовує тим, що 17.03.2022 начальник Обухівського РВ УПО в Київські області, підполковник поліції ОСОБА_6 повідомив йому, що стосовно нього буде проводитись службове розслідування на підставі скарги, яка надійшла від громадянина, тому позивач відсторонений від роботи на час проведення службового розслідування.

Також, ОСОБА_1 зазначав, що 18.03.2022 в Управлінні поліції охорони в Київській області йому повідомили про те, що відносно нього здійснюється службове розслідування на підставі рапорту начальника Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області ОСОБА_6

З огляду на викладене, ОСОБА_1 не міг виконувати свої службові повноваження, оскільки у нього було вилучено службове посвідчення, спеціальний нагрудний знак, табельну вогнепальну зброю та повідомлено про те, що відносно нього здійснюється службове розслідування на підставі рапорту начальника Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області ОСОБА_6

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що 15.03.2022 року у нього було вилучено табельну вогнепальну зброю з набоями, автоматичну зброю, службове посвідчення та поліцейський жетон, причиною вилучення зазначив наступне -

«15.03.2022 року змінившись з добового чергування близько 11:00 год. ОСОБА_1 поїхав додому, відпочивши після добового чергування вирушив о 15:10 год. до кооп. «Медик» до зйомного ним гаража з табельною вогнепальною зброєю, автоматичну зброю, щоб не привертати увагу з боку сторонніх осіб залишив вдома в сейфі, так, як був у цивільному одязі.

Прийшовши до гаража о 15:50 год. вирішив перевірити чи боєздатні набої, які йому були надані 14.03.2022 року на блокпосту. Відійшовши на безпечну відстань від житлових будівель та гаражних приміщень спорядив магазин двома набоями здійснив два постріли в землю, після чого повернувся до гаража. До гаража підійшла самооборона міста Обухова, яка викликала поліцію, на що позивач представився та показав посвідчення, що він співробітник поліції. Через деякий час прибули командир роти ОСОБА_4 , командир взводу ОСОБА_5 , начальник підрозділу ОСОБА_6 та вилучили в ОСОБА_1 зброю з набоями. Потім поїхали до ОСОБА_1 додому та вилучили в нього автоматичну зброю та наказали залишатися вдома».

Під час розгляду справи в Шостому апеляційному адміністративному суді було викликано та допитано свідків - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

Допитані в судовому засіданні Шостого апеляційного адміністративного суду свідки - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 підтвердили, що 15.03.2022 року у ОСОБА_1 було вилучено службове посвідчення, поліцейський жетон та зброю.

Допитаний у судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_5 - командир взводу №2 роти реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області зазначив, що 15.03.2022 року начальник Обухівського РВ Управління поліції охорони в Київській області підполковник поліції ОСОБА_6 повідомив йому, що поступила інформація від райвідділу, що їхній працівник стріляв на гаражах, тоді вони виїхали на виклик із ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 , і прибувши на міце події дійсно побачили, що там був їхній співробітник - ОСОБА_1 , у нього був пістолет, також біля гаражів були працівники поліції та працівники Служби безпеки, в той же час, начальник Обухівського РВ Управління поліції охорони в Київській області підполковник поліції ОСОБА_6 сказав вилучити у ОСОБА_1 зброю, посвідчення та жетон. ОСОБА_5 пояснив, що біля гаражів було вилучено лише пістет, а потім він із ОСОБА_4 і ОСОБА_6 поїхали додому до ОСОБА_1 де було вилучено автоматичну зброю, службове посвідчення та поліцейський жетон.

Крім того, свідок ОСОБА_5 зазначив, що 16.03.2022 року повідомив ОСОБА_1 про необхідність їхати в Головне управління в Київській області і надавати пояснення стосовно вказаного інциденту.

Допитаний у судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_4 - командир роти охорони об`єктів та публічної безпеки зазначив, що 15.03.2022 року начальник Обухівського РВ Управління поліції охорони в Київській області підполковник поліції ОСОБА_6 дав вказівку їхати до гаражів, оскільки, йому поступила інформація, що їхнім працівником були здійснені постріли із зброї на гаражах, прибувши на місце - побачили, що там були працівники райвідділів, представники тероборони, працівники СБУ та їхній працівник - ОСОБА_1 , присутні вказали, що внизу на полу лежить пістолет ОСОБА_1 та посвідчення, після вказівки начальника Обухівського РВ Управління поліції охорони в Київській області підполковника поліції ОСОБА_6 було вилучено пістолет, посвідчення та жетон, потім вони поїхали додому до ОСОБА_1 де було вилучено автоматичну зброю. Свідок ОСОБА_4 зазначив, що саме він вилучив та зберігав в управлінні зброю, жетон та службове посвідчення ОСОБА_1 , оскільки він відповідальний за зброю.

Крім того, свідок ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_1 через день після зазначеної ситуації з`явився до відділу для надання пояснень.

Також, свідок ОСОБА_4 зазначив, що він контролював вихід на роботу працівників, були відповідні списки хто має приступити до роботи, хто на службі, хто після служби, хто перебуває в підрозділі. За вказівкою начальника Обухівського РВ Управління поліції охорони в Київській області підполковника поліції ОСОБА_6 приїжджав додому до ОСОБА_1 (за адресою АДРЕСА_1 ) для з`ясування причин його неявки на службу, проте ніхто не відкрив двері, адреса проживання ОСОБА_1 йому була відома, оскільки 15.03.2022 за цією ж адресою разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вилучали табельну зброю ОСОБА_1 .

Допитаний у судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_9 - командир взводу охорони об`єктів та публічної безпеки зазначив, що про події, які трапилися 15.03.2022 року він чув, що був випадок із вилученням зброї, а після 15.03.2022 року (десь 18.03.2022 чи 19.03.2022 року, точну дату не пам`ятає) він був в управлінні де побачив ОСОБА_1 , та дізнався, що ОСОБА_1 приїхав надати пояснення.

Також, свідок ОСОБА_9 зазначив, що після 15.03.2022 року були випадки невиходу на роботу ОСОБА_1 про що складалися відповідні акти про невихід на роботу ОСОБА_1 , які він підписував.

Допитаний у судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_6 - начальник Обухівського РВ Управління поліції охорони в Київській області підполковник поліції зазначив, що з початком повномасштабного вторгнення в Україну військ російської федерації особовий склад Управління було переведено на посилений варіант несення служби, збільшено кількість патрулів, які забезпечують публічну безпеку та порядок на вулицях; розгортання додаткових ситуаційних центрів для цілодобового моніторингу оперативної обстановки в країні; взяття під охорону об`єктів критичної інфраструктури, органів державної влади та місцевого самоврядування, водночас, ОСОБА_1 в цей період тривалий час (2 тижня) був відсутній на роботі через сімейні обставини.

Щодо подій 15.03.2022 року свідок ОСОБА_6 - начальник Обухівського РВ Управління поліції охорони в Київській області підполковник поліції зазначив, що йому зателефонував керівник Служби безпеки України Обухівського району, зачитав прізвище з посвідчення та запитав чи це його підлеглий, сказав що відбулась стрілянина, і щоб їхали для з`ясування обствин, оскільки там на місце події прибули працівники СБУ, тероборони, по прибуттю на місце події вони побачили, що ОСОБА_1 був у стані алкогольного сп`яніння, розхрістаний, тому командири взводів Обухівського РВ Управління поліції охорони в Київській області відібрали у нього зброю, посвідчення, крім того командири взводів спільно з працівниками СБУ виявили у гаражі в бідони браги, горілки, бродіння, які вони повиливали, потім поїхали до ОСОБА_1 додому вилучили автоматичну зброю, патрони, які передали у чергову частину на зберігання.

Також, в судовому засіданні ОСОБА_6 - начальник Обухівського РВ Управління поліції охорони в Київській області підполковник поліції зазначив, що після того, як у ОСОБА_1 було вилучено зброю, посвідчення і жетон, він міг ходити на роботу, оскільки наказ про відсторонення позивача від виконання службових обов`язків (посади) не виносився.

Водночас ОСОБА_1 на роботу не з`являвся про що було складено відповідні акти невиходу на роботу, та рапортом від 22.03.2022 року підполковник поліції ОСОБА_6 доповів начальнику Управління поліції охорони в Київській оласті, підполковнику поліції ОСОБА_13 про те, що поліцейський-водій взводу №2 роти реагування вказаного підрозділу старший сержант поліції ОСОБА_1 з 19.03.2022 року по 22.03.2022 року не виходив на службу без поважних причин, про що складено відповідні акти.

Допитаний у судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_10 - старший інспектор з озброєння ВЛ Управління поліції охорони в Київській області зазначив, що ОСОБА_1 був в Управлінні поліції охорони в Київській області 18.03.2022 року та надавав пояснення щодо використання ним табельної зброї 15.03.2022 року.

Крім того, свідок ОСОБА_10 зазначив, що його завдання полягало у з`ясуванні обставин, а саме - коли стріляв ОСОБА_1 , з якої зброї стріляв та якими набоями стріляв, оскільки ОСОБА_10 є відповідальною особою з озброєння, і ним було встановлено, що ОСОБА_1 використовував табельну зброю, але набої були не їхні, не Управління поліції охорони в Київській області.

Допитаний у судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_3 - старший інспектор з особливих доручень із внутрішніх розслідувань ВКЗ майор поліції зазначив, що він був у складі дисциплінарної комісії та готовив проект наказу про призначення службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни поліцейським-водієм взводу № 2 роти реагування Обухівського РВ УПО в Київській області старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , після того, як наказ про призначення службового розслідування був підписаний начальником В. Кравцем із вказаним наказом також було ознайомлено членів дисциплінарної комісії.

В судовому засіданні, свідок ОСОБА_3 пояснив, що 22.03.2022 року до керівництва Управління поліцї охорони в Київській області від начальника Обухівського РВ цього ж Управління підполковника поліції ОСОБА_6 надійшов рапорт про грубе порушення службової дисципліни поліцейським-водієм взводу № 2 роти реагування Обухівського РВ УПО в Київській області старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , який не прибував до підрозділу для несення служби, у період часу з 19.03.2022 року, про що складено відповідні акти невиходу на роботу, вказане стало підставою для прийняття наказу про призначення службового розслідування.

Під час службового розслідування було перевірено матеріали службового розслідування, рапорти та акти про підтвердження факту невиходу на службу поліцейського водія Обухівського РВ УПО в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1

З приводу повідомлення ОСОБА_1 про службове розслідування ОСОБА_3 зазначив, що начальник Обухівського РВ Управління поліції охорони в Київській області підполковник поліції ОСОБА_6 пояснив, що командири роти телефонували ОСОБА_1 , однак на телефонні дзвінки він не відповідав, а саме - 19.03, 20.03, 21.03 та 22.03.2022 року, про що складено відповідні комісійні акти невиходу на роботу.

Допитаний у судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_8 - старший інспектор ВФО майор поліції зазначив, що був у складі дисциплінарної комісії, під час службового розслідування перевіряв рапорти та акти про підтвердження факту невиходу на службу поліцейського водія Обухівського РВ УПО в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1, крім того, із пояснень начальника комісія дізналась, що направлялися співробітники за місцем проживання ОСОБА_1 , і телефонували, однак він безпідставно не з`являвся на роботу та не відповідав на телефонні дзвінки, за місцем проживання був відутній.

Допитаний у судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_7 - заступник начальника Управління - начальник ВФО полковник поліції зазначив, що був головою дисциплінарної комісії. Під час службового розслідування перевіряв матеріали, які були надані начальником Обухівського РВ Управління поліції охорони в Київській області підполковником поліції ОСОБА_6 , а саме - рапорта та акти про підтвердження факту невиходу на службу поліцейського водія Обухівського РВ УПО в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1, а також, зазначив, що під час службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_1 з 19.03.2022 року по 22.03.2022 року не виходив на службу без поважної причини та тривалий час з ним не могли зв`язатися командири та начальник Обухівського РВ УПО в Київській області.

Крім того, свідок ОСОБА_7 зазначив, що знає про ганебний випадок, який трапився 15.03.2022 року, а саме, що ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння використав табельну зброю. За фактом застосування зброї на місці події було вилучено пістолет, службове посвідчення, жетон, та з дому було вилучено автоматичну зброю.

Допитаний у судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_2 - начальник ВКЗ підполковник поліції, зазначив, що у березні 2022 року був у складі дисциплінарної комісії щодо факту порушення службової дисципліни ОСОБА_1 , порушення полягало у невиході на службу без поважних причин, під час службового розслідування було надано матеріали, які підтверджували факт не виходу ОСОБА_1 на службу без поважних причин, а саме - рапорти, акти акти про підтвердження факту невиходу на службу поліцейського водія Обухівського РВ УПО в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1, та було встановлено, що він не повідомив про невихід на роботу своїх безсередніх керівників.

Таким чином, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, а саме - невихід на службу поліцейського водія, Обухівського РВ УПО в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 .

У поданій апеляційній скарзі апелянт зазначав, що він не був ознайомлений з наказом про призначення проведення службового розслідування, а службове розслідування проведено із порушенням його права на захист.

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача, колегія суддів зазначає, що дійсно матеріали справи не містять доказів його ознайомлення з наказом від 22.03.2022 №1218 «Про призначення службового розслідування».

Водночас, допитані у якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомили, що намагались зв`язатись із позивачем по телефону та шляхом виїзду за місцем проживання, але безрезультатно.

Зокрема, свідок ОСОБА_9 пояснив, що виконуючи обов`язки командира взводу №2 (в якому працював позивач) роти охорони об`єктів та публічної безпеки Обухівського РВ змушений був написати рапорт, яким доповів керівництву про те, що позивач не виходив на службу з 19.03.2022 по 22.03.2022 та не відповідав на телефоні дзвінки. Також повідомив, що сам особисто, в зазначений у рапорті період, дзвонив на мобільний номер позивача, але останній не відповідав.

Крім того, свідок ОСОБА_4 пояснив, що працюючи командиром роти охорони об`єктів та публічної безпеки також, у період з 19.03.2022 по 22.03.2022 приїжджав додому до ОСОБА_1 для з`ясування причин його неявки на службу, але ніхто не відкрив двері.

Таким чином, працівниками Управління поліції охорони в Київській області вчинялись дії, направлені на повідомлення позивача щодо проведення відносно нього службового розслідування.

Щодо доводів апелянта про порушення строку проведення службового розслідування, колегія суддів зазначає наступне.

На час прийняття наказу від 22.03.2022 №1218 «Про призначення службового розслідування» діяли положення статті 16 Дисциплінарного статуту, які і мають застосовуватись у даному випадку, та які визначали, що службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Також вказаною нормою Дисциплінарного статуту передбачалось, що у разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

Отже, вказана норма не містить заборони щодо проведення службового розслідування у менший термін.

Колегія суддів звертає увагу, що обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого уповноважений керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

В даному випадку зібраними в ході проведення службового розслідування доказами підтверджується обставина виявлення позивачем факту порушення трудової дисципліни, що не заперечується і самим позивачем.

В судовому засіданні, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що службове розслідування проводилось на підставі рапорту начальника Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області ОСОБА_6 про грубе порушення службової дисципліни поліцейським-водієм взводу №2 роти реагування вказаного підрозділу старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , який з 19.03.2022 по 22.03.2022 не виходив на службу без поважних причин.

Члени дисциплінарної комісії, які були допитані у якості свідків, зазначили, що службове розслідування, за висновками якого прийняті оскаржувані накази, було проведене 22.03.2022 року.

Крім того, члени дисциплінарної комісії зазначили, що 10.03.2022 року було видано наказ Національної поліції України №190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» відповідно до п. 3 якого поліцейські зобов`язані невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби.

Однак, під час розгляду матеріаліві службового розслідування було встановлено, поліцейський-водій взводу №2 роти реагування Обухівського РВ УПО в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_1 , упродовж чотирьох діб до підрозділу для несення служби не прибував та на телефонні дзвінки не відповідав, а саме 19.03.2022, 20.03.2022, 21.03.2022, 22.03.2022 та 23.03.2022, про що складено відповідні комісійні акти невиходу на роботу.

Відповідно до чинного законодавства, поліція бере участь у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану, посадові особи Управління поліції охорони в Київській області, встановивши факт відсутності поліцейського, який переведено на посилений варіант службової діяльності, у найкоротший проміжок часу вжили заходів аби запобігти можливим негативним наслідкам, як то захоплення ворогом зброї, яка могла бути залишена без нагляду, переходу озброєних поліцейських на бік ворога тощо.

Водночас, станом на час проведення службового розслідування стосовно позивача Дисциплінарний статут та Порядок №893 не встановлювали особливостей проведення службового розслідування в період дії воєнного стану.

Таким чином, посилання позивача на порушення порядку проведення службового розслідування не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Також, слід зазначити, що твердження ОСОБА_1 про відсторонення його від роботи у зв`язку із проведенням щодо нього службового розслідування є необґрунтованими та документально не підтвердженні, оскільки відповідно до ст. 17 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) є тимчасовим заходом на час проведення службового розслідування та може бути застосовано до поліцейського у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку. Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) оформляється письмовим наказом керівника, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та не може перевищувати строку, передбаченого для проведення службового розслідування або зазначеного в рішенні суду.

Однак, наказ про відсторонення позивача від виконання службових обов`язків (посади) не виносився.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позивач мав перебувати в розташуванні управління та дотримуватись наказів та розпоряджень від керівництва управління, враховуючи, що в той період співробітники Управління поліції охорони в Київській області були переведені на посилений варіант службової діяльності.

Отже, з огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що старший сержант поліції ОСОБА_1 , з власної недисциплінованості самоусунувся без будь-яких на те поважних причин від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини та честі держави, чим своїми діями допустив дискредитацію високого звання поліцейського, що полягає у вчиненні проступку, який підриває довіру громадськості до поліцейських та авторитету Національної поліції України в цілому та є несумісним з подальшим проходженням служби в поліції.

Скоєний проступок є діянням проти інтересів служби, яке суперечить взятим на себе обов`язкам, присягнувши на вірність Українському народові.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, а тому спірні накази є правомірними та обґрунтованими, та застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

Т.Р. Вівдиченко

Повний текст постанови складено « 13» листопада 2023 року.