Справа № 420/11623/23
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/11623/23

Категорія:112010200 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 28.06.2023 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Черкаській області, ГУПФ України в Херсонській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення ГУФП України в Черкаській області від 16 лютого 2023 року за №39 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п."е" ч.1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язання ГУПФ України в Херсонській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на умовах, передбачених п."е" ч.1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з 08 лютого 2023 року у відповідності до поданої заяви.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що застосування пенсійним органом положень п."е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції Закону №213-VIII від 02 березня 2015 року та Закону №911-VIII від 24 грудня 2015 року безпідставним, оскільки на час подання заяви про призначення пенсії (08 лютого 2023 року) діяла інша редакція вказаної норми. Зазначає, що згідно п."е" ст. 55 вказаного Закону (в редакції, що діяла на час подання заяви) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. Редакція вказаної норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" вказана з урахуванням рішення Конституційного суду №2-р/2019 від 04 червня 2019 року, яким положення ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції Закону №213-VIII від 02 березня 2015 року та Закону №911-VIII від 24 грудня 2015 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Вказує, що як на 11 жовтня 2017 року так і на 08 лютого 2023 року ОСОБА_1 має спеціальний стаж працівника охорони здоров`я та соціального забезпечення більше 25 років. ГУПФ України в Черкаській області не заперечується, а навпаки підтверджується, що станом на 08 лютого 2023 року ОСОБА_1 має спеціальний стаж як працівника охорони здоров`я та соціального забезпечення 26 років 4 місяці 16 днів.

Відповідач ГУПФ України в Черкаській області, позов не визнав, вказуючи, що п.2-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) та п."е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, чинній станом на 11 жовтня 2017 року, зазначено, що вимоги позивача щодо зобов`язання призначити пенсію за вислугу років відповідно до п."е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідач ГУПФ України в Херсонській області, позов не визнав, вказуючи, що ГУПФ України в Херсонській області протиправних дій, щодо позивача не допущено, оскільки жодних рішень стосовно заяви ОСОБА_1 відповідачем не приймалось. Відповідно до принципу екстериторіальності розгляду заяв, рішення щодо відмови у призначенні пенсії за вислугою років №39 від 16 лютого 2023 року приймалось ГУПФ України в Черкаській області. Вказано, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 29 березня 1990 року на ім`я позивача, та наданими довідками, до стажу роботи який дає право на пенсію за вислугою років відповідно до п."е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зараховано весь страховий стаж, що становить 35 років 10 місяців 10 днів, спеціальний стаж роботи станом на 11 жовтня 2017 року становить 26 років, 4 місяці, 16 днів. Тобто, ОСОБА_1 станом на 11 жовтня 2017 року, не має необхідного спеціального стажу роботи для призначення їй пенсії за вислугу років.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасувати рішення ГУПФ України в Черкаській області від 16 лютого 2023 року №39 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п."е" ч.1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов`язано ГУПФ України в Херсонській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на умовах, передбачених п."е" ч.1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з 08 лютого 2023 року у відповідності до поданої заяви.

Стягнуто з ГУПФ України в Черкаській області за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 1 073,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі в Херсонській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- ОСОБА_1 станом на 11 жовтня 2017 року, не має необхідного спеціального стажу роботи для призначення їй пенсії за вислугу років. З огляду на вищевикладене, ГУПФ України в Черкаській області правомірно прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу 26 років 6 місяців;

- ГУПФ України в Херсонській області протиправних дій, щодо позивача не допущено, оскільки жодних рішень стосовно заяви ОСОБА_1 відповідачем не приймалось. Відповідно до принципу екстериторіальності розгляду заяв, рішення щодо відмови у призначенні пенсії за вислугою років №39 від 16 лютого 2023 року приймалось ГУПФ України в Черкаській області.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року іншими учасниками справи не оскаржено.

Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Херсонській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08 лютого 2023 року звернулася до ГУПФ України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років.

Рішенням ГУПФ України в Черкаській області від 16 лютого 2023 року №39 відмовлено ОСОБА_1 в призначені пенсії за вислугою років в зв`язку з відсутністю спеціального стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Зокрема, у вказаному рішенні зазначено: "Пунктом 2-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено право на пенсію за вислугу років за умови, якщо особи на день набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років, передбачену статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Право на призначення пенсії за вислугу років мають працівники охорони здоров`я, за наявності спеціального стажу, визначеного пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за Переліком закладів і установ охорони здоров`я, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909. Право виходу на пенсію за вислугу років незалежно від віку мають особи, які мали вислугу років на відповідних посадах - на 11.10.2017 року (на дату введення в дію Закону) 26 років 6 місяців.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

До страхового стажу зараховано всі періоди.

Страховий стаж особи становить 35 років 10 місяців 10 днів.

Спеціальний стаж роботи на 11.10.2017 становить 26 років 4 місяці 16 днів.

Вирішено: на підставі пункту 2-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відмовити у призначенні пенсії за вислугою років в зв`язку з відсутністю спеціального стажу."

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п."е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та Законом №911-VIII) встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Отже, у спірних правовідносинах спеціальний стаж, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", станом на 11 жовтня 2017 року становить від 25 до 30 років.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що на момент звернення до відповідача позивач станом на 11 жовтня 2017 має спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 26 років 4 місці 16 днів, а тому суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. 46 п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст.ст.51 ст. 52 п."е" ч.1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п.2-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон №1788-ХІІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

За змістом ст. 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до п."е" ст. 55.

Згідно з п."е" ч.1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції до внесення змін Законом №213-VIII та Законом №911-VIII) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Законом України від 02 березня 2015 року №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" викладено в новій редакції. Так право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" вказаної статті мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №911-VIII) внесені зміни до ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зокрема у п."е" в абз.1 слова "незалежно від віку" замінено словами та цифрами "після досягнення 55 років і"; доповнено абз.абз.12-25.

Отже, п."е" у зазначеній редакції визначав, що працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п."а" ст. 54, ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними законами №213-VIII та №911-VIII.

В наведеному рішенні, суд конституційної юрисдикції також зазначив, що внесення змін Законом №213-VIII до оспорюваних положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" щодо підвищення на п`ять років пенсійного віку для жінок, збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, здійснювалося без урахування юридичної природи призначення пенсії за вислугу років, визначеної ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а саме того, що вказана пенсія встановлюється окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Дія ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" поширюється на громадян, зайнятих на всіх без винятку роботах, вказаних у ст.ст. 54, 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, зі змісту оспорюваних положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" випливає, що стан здоров`я усіх працівників, зайнятих на роботах, визначених п."а" ст. 54, п.п."а", "б", "в", "г", "д", "е", "є", "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", через певний проміжок часу погіршується, у зв`язку з чим вони втрачають свою професійну працездатність або придатність до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

З зазначеного вбачається, що починаючи з 04 червня 2019 року при призначенні пенсії за вислугою років відповідно до п."е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсійний орган має керуватися вказаною нормою в редакції до внесення змін Законом №213-VIII та Законом №911-VIII, яка визначала право працівників освіти на отримання пенсії за вислугу років при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років незалежно від віку.

При цьому, згідно з п.16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відповідно п.2-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений ст.ст. 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII набрав чинності 11 жовтня 2017 року.

Таким чином, при визначенні права особи на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення" п.2-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має враховуватися спеціальний стаж роботи особи станом на 11 жовтня 2017 року та, в цьому випадку, становити не менше 25 років.

Колегія суддів звертає увагу, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII також були внесені зміни і до п.16 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про пенсійне забезпечення", після внесених яких вказаний пункт викладений у наступній редакції:

"До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії".

З урахуванням вищенаведених правових норм діючого законодавства, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що пенсія за вислугу років відповідно до положень ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" може бути призначена особам, які мають стаж, необхідний для її призначення станом на 11 жовтня 2017 року.

Тобто, у спірних правовідносинах спеціальний стаж, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."е" ст. 55 Закону №1788-XII, станом на 11 жовтня 2017 року становить від 25 до 30 років.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 27 липня 2022 року у справі №440/1286/20.

Як вбачається з матеріалів справи станом на 11 жовтня 2017 року стаж роботи позивача за вислугу років як працівника охорони здоров`я становить 26 років, 4 місці, 16 днів, що не заперечується відповідачами.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що на момент звернення до відповідача позивач станом на 11 жовтня 2017 року має спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 26 років, 4 місці, 16 днів.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2023 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.