Справа № 160/18848/23
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши в письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №458о/с від 14.07.2023 в частині переведення майора поліції ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, звільнивши з посади начальника сектору контролю за обігом зброї Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;
-поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді начальника сектору контролю за обігом зброї Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;
-стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь майора поліції ОСОБА_1 грошове забезпечення, яке є різницею за час виконання роботи на посаді старшого дільничного офіцера сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 14.07.2022 по день фактичного поновлення на посаді;
-судове рішення в частині поновлення на посаді та грошове забезпечення, яке є різницею у межах суми стягнення за місяць - допустити до негайного виконання, відповідно до ст. 371 КАС України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №458 о/с від 14.07.2023 «По особовому складу» є протиправним, грубо порушує трудові права позивача, а тому підлягають скасуванню. Позивач зазначає, що спір виник у зв`язку з переведенням позивача з посади начальника сектору контролю за обігом зброї Криворізького районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Бахмутського районного відділу поліції ГУ НП в Донецькій області. При цьому, ані згоди на переведення, ані рапорту позивач не надавав. Крім того, позивач зазначає, що таке переведення відбулось на нерівнозначну посаду та в період тимчасової непрацездатності (перебування на стаціонарному лікуванні) останнього.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки таке переведення було зумовлено необхідністю забезпечити ефективне та безперервне надання поліцейських послуг під час дії воєнного стану на території Донецької області. Також, відповідач вказує, що поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади. Крім того, відповідач вказує, що під час дії воєнного стану та 60 днів після цього поліцейський може бути переведений в будь-яке управління (територіальний орган) Національної поліції без згоди останнього, оскільки це викликано інтересами служби в поліції.
Щодо вимоги про стягнення грошового забезпечення, яке є різницею за час виконання нижче оплачуваної роботи, то відповідач акцентував увагу суду на тому, що позивач переведений для подальшого проходження служби в поліції в інший орган поліції, в якому продовжує отримувати грошове забезпечення, додаткову винагороду на умовах та у розмірах, встановлених постановою КМУ №168. Відповідач вважає такі вимог позивача безпідставними та необгрунтованими.
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що позивач жодних рапортів про призначення на посаду в ГУ НП в Донецькій області не писав, а тому твердження відповідача про те, що позивачем подано такий рапорт, не відповідають дійсності.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2023 клопотання ГУ НП в Дніпропетровській області задоволено. Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління національної поліції в Донецькій області.
Від третьої особи, ГУ НП в Донецькій області, до суду надійшли пояснення, в яких зазначено, що призначення позивача на відповідну посаду до ГУ НП в Донецькій області зумовлено необхідністю забезпечення ефективного та безперервного надання поліцейських послуг під час дії воєнного стану на території Донецької області.
Від позивача до суду надійшли пояснення, в яких позивач не погоджується з твердженнями третьої особи щодо переведення позивача на рівнозначну посаду, оскільки, як зазначено в поясненнях, існує істотна різниця в посадових окладах.
Від ГУ НП в Донецькій області до суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких зазначено, що пояснення позивача є необгрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги адміністративного позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , майор поліції, проходить службу в органах МВС Національної поліції України з 04.12.1999 по 06.11.2015 та з 07.11.215 до теперішнього часу.
З матеріалів справи також вбачається, що відповідно до витягу з наказу ГУ НП в Дніпропетровській області від 14.07.2023 №458о/с «По особовому складу» позивача, відповідно до ч.1, 7 та 8 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» переведено з 17.07.2023 для подальшого проходження служби до ГУ НП в Донецькій області, звільнивши його з посади начальника сектору контролю за обігом зброї Криворізького районного управління поліції.
Відповідно до витягу з наказу ГУ НП в Донецькій області від 17.07.2023 №298о/с «По особовому складу», відповідно до ч.1, 7 та 8 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію», майора поліції ОСОБА_1 призначено до ГУ НП в Донецькій області старшим дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Бахмутського районного відділу поліції з 17.07.2023.
Не погодившись з наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 14.07.2023 №458о/с, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовано положеннями Закону України від 02.07.2015 №580 "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580).
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (ч. 1 ст. 59 Закону №580).
Згідно з частиною 3 статті 59 Закону №580 рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України (ч. 4 ст. 59 Закону №580).
Згідно з приписами частини 1 статті 65 Закону №580 переміщення поліцейських здійснюється:
1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;
2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;
3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;
4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.
Відповідно до частини 7 статті 65 Закону №580 переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.
Згідно з приписами частини 8 статті 65 Закону №580 переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.
Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський (ч. 9 ст. 65 Закону №580).
У разі якщо згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначенню поліцейського на посаду повинно передувати погодження відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, призначення на посаду здійснюється після отримання такого погодження. Не допускається переміщення поліцейських на вищі посади протягом шести місяців з дня притягнення до адміністративної відповідальності, а також поліцейських, які мають діюче дисциплінарне стягнення (ч.ч. 10 -11 ст. 65 Закону №580).
Відповідно до розділу ІІ Порядку №1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема, як переміщення по службі.
За приписами пункту 2 розділу ІІІ Порядку №1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.
Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №1235 визначено, що перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23.11.2016 №1235.
Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Порядку №1235 у разі необхідності для підготовки наказів можуть витребовуватися документи з певних питань проходження служби в поліції, передбачені чинним законодавством України.
Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.
Спір у даній справі виник у зв`язку з переміщенням позивача з посади начальника сектору контролю за обігом зброї Криворізького районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Бахмутського районного відділу поліції ГУ НП в Донецькій області.
Законом №580 встановлені підстави переміщення поліцейського та осіб, які можуть ініціювати переміщення.
Суд звертає увагу, що для цілей застосування статті 65 Закону №580 поняття "переміщення" та "переведення" є тотожними й під ними розуміється зміна таких умов служби в поліції як посада (посадових обов`язків) та/або місця несення служби.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17.10.2019 у справі №420/5192/18.
Переміщення (переведення) поліцейського може відбуватися за ініціативою поліцейського або ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.
Підставою для переміщення поліцейського за ініціативою начальників є скорочення штатів, проведенням реорганізації; необхідність проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними умовами; службова необхідність - для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.
Суд зазначає, що переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно переслідувати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби.
У спірних правовідносинах встановлено, що позивач проходив службу на посаді начальника сектору контролю за обігом зброї Криворізького районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області та був переведений для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області.
Однак, суд зазначає, що рапорту чи згоди на таке переміщення позивач не давав, матеріали справи не містять доказів наявності такого рапорту (заяви). Відповідачем та третьою особою протилежного не доведено.
З даного приводу суд зазначає, що пунктом 1 розділу I Закону України від 15.03.2022 №2123 "Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", що набрав чинності 01.05.2022, внесені зміни до Закону №580.
Частину 8 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" доповнено абзацом другим, який передбачає, що поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Крім того, згідно зі статтею 3 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" у період дії воєнного стану роботодавець має право перевести працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди (крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), якщо така робота не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, з оплатою праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою.
Проте, в оскаржуваному наказі не конкретизовано підстави, у зв`язку з якими позивач переводиться до іншого місця служби. До того ж, спірним наказом позивача переміщено на посаду не тимчасово на період введення воєнного стану, а зазначено «для подальшого проходження служби».
Отже, до спірних правовідносин відповідач повинен був застосувати Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).
У постанові від 17.02.2015 №21-8а15 Верховний Суд України висловив правову позицію, що у відносинах публічної служби пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство треба застосовувати у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі.
Відповідно до частини 1 статті 32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.
Отже, статтею 32 КЗпП України встановлено можливість переведення в іншу місцевість тільки за згодою працівника, за винятком тимчасового переведення та в інших випадках, передбачених законодавством.
Таким чином, переміщення поліцейського для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в іншу місцевість, можливо за умови надання поліцейським згоди на таке переміщення. Для цілей застосування статті 32 КЗпП України, в контексті спірних правовідносин, іншою місцевістю є інший населений пункт, у тому числі в межах однієї області.
Така правова позиція в тотожних за змістом правовідносинах викладена Верховним Судом у постановах від 17.10.2019 у справі №420/5192/18, від 11.08.2020 у справі №620/2624/19, від 12.05.2022 у справі №400/2741/19.
Такого ж висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 05.05.2023 у справі №120/5384/22.
Слід звернути увагу на те, що законодавством чітко не визначено що включає в себе таке поняття як «інша місцевість».
З урахуванням цього можливо керуватися тим розумінням місцевості, що наведене в постанові Кабінету Міністрів України "Про гарантії та компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість". Інша місцевість відповідно до п. 1 цієї постанови - це інший населений пункт.
Оскільки іншого, більш обґрунтованого визначення іншої місцевості немає, воно може бути використане в трудовому праві, як таке, яке має загальне значення. При цьому слід враховувати, що деякі міста відповідно до встановленого територіального поділу включають у себе не тільки села, селища, але навіть й інші міста.
Як встановлено судом та зазначалось вище, ані рапорту, ані згоди на переміщення з займаної в ГУ НП в Дніпропетровській області посади, та призначення позивача на відповідну посаду в ГУНП в Донецькій області, останній не надавав.
Слід також зазначити, що зміст оскаржуваного наказу не обґрунтований підставами передбаченими частини 1 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію". Відповідач, а ні при прийнятті наказу, а ні під час розгляду справи в суді не обґрунтував належним чином, в чому саме полягають інтереси служби у даному випадку.
Судом встановлено, що листом ГУ НП в Донецькій області від 12.07.2023 №1743/01/12-2023, в якому начальник ГУ НП в Донецькій області просить розглянути питання щодо переведення для подальшого проходження служби підпорядкованих ГУ НП в Дніпропетровській області поліцейських в розпорядження ГУ НП в Донецькій області у кількості, що дозволить зменшити загальний некомплект органу поліції хоча б на 5 %.
Відповідно до доповідної записки начальника УКЗГУНП в Дніпропетровській області на ім`я начальника ГУНП в Дніпропетровській області, вбачається, що керівниками структурних, територіальних та стройових підрозділів підібрано для переведення для подальшого проходження служби до ГУ НП в Донецькій області 71 поліцейського, а також вказано про можливість здійснення такого переведення.
Суд зазначає, що посилання ж в оскаржуваному наказі на лист ГУ НП в Донецькій області та доповідну записку, в яких містяться твердження про введення воєнного стану є також протиправними, оскільки нормами Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено таких підстав для переведення (переміщення) в розумінні саме ст. 65 вказаного Закону.
Суд вважає, що не підлягають застосовуванню у даних правовідносинах висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 25.05.2023 у справі №620/3663/19 (на які посилається відповідач у відзиві), з огляду на наступне.
Так, у вказаних постановах Верховний Суд зазначив, що для цілей застосування статті 65 Закону №580 поняття «переміщення» та «переведення» є тотожними й під ними розуміється зміна таких умов служби в поліції як посада (посадових обов`язків) та/або місця несення служби. Закон №580 встановлює підстави переміщення поліцейського та осіб, які можуть ініціювати переміщення, проте ним не визначено, чи вимагається згода поліцейського на таке переміщення. Беручи до уваги, що Законом №580 не врегульовано питання щодо порядку переміщення поліцейського на рівнозначну, вищу або нищу посаду в іншій місцевості, у цій частині до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні положення трудового законодавства. Статтею 32 КЗпП України встановлено можливість переведення в іншу місцевість тільки за згодою працівника, за винятком тимчасового переведення та в інших випадках, передбачених законодавством. Отож, переміщення поліцейського на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в іншу місцевість, можливо за умови надання поліцейським згоди на таке переміщення. Для цілей застосування статті 32 КЗпП України, в контексті спірних правовідносин, іншою місцевістю є інший населений пункт, у тому числі в межах однієї області.
На переконання суду, саме така правова позиція повинна бути застосовна під час розгляду даної справи.
У постанові від 09.09.2020 у справі №260/91/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що необхідність відступу від висновку, викладеного в раніше ухваленій постанові Великої Палати Верховного Суду має виникати з певних визначених об`єктивних причин і такі причини повинні бути чітко визначені та аргументовані.
Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду можуть бути, зокрема, зміна законодавства; ухвалення рішення Конституційним Судом України або ж винесення рішення Європейського суду з прав людини, висновки якого мають бути враховані національними судами; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, необхідність забезпечити єдність судової практики у застосуванні норм права тощо.
В даному випадку внесені зміни до ч. 8 ст. 65 Закону №580, що набрали чинності з 01.05.2023 року.
Зокрема, за приписами абзацу 2 частини 8 статті 65 Закону №580 (у редакції Закону від 15.03.2022 №2123) поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Проте, в даному випадку, неврегульованим залишилося питання щодо порядку переміщення поліцейського на іншу посаду саме в іншу місцевість.
Враховуючи викладене, наказ №458 о/с від 14.07.2023 (зі змінами внесеними наказом ГУ НП від 17.07.2023 №463 о/с) «По особовому складу», в частині переведення ОСОБА_1 для подальшого проходження служби до ГУ НП в Донецькій області є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийнятий без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття.
Щодо позовної вимоги про поновлення на посаді в ГУ НП в Дніпропетровській області, то такі вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.
Як зазначалось судом вище, наказом ГУ НП в Донецькій області від 17.07.2023 №298о/с «По особовому складу», майора поліції ОСОБА_1 призначено до ГУ НП в Донецькій області старшим дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Бахмутського районного відділу поліції з 17.07.2023.
Матеріали справи не містять доказів скасування вказаного наказу ГУ НП в Донецькій області та визнання його протиправним, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення грошового забезпечення та допущення до негайного виконання є похідними від позовної вимоги про поновлення на посаді, суд доходить висновку про відсутність підстав для їх задоволення.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Нормами статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, з огляду на зазначене, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково.
Враховуючи положення статті 139 КАС України та часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 536,80 грн.
Оскільки суддя Маковська О.В. перебувала у відпустці, рішення у справі приймається в перший робочий день - 13.11.2023.
Керуючись ст.ст.139, 241-246, 250, 257 - 262, 295, КАС України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 14.07.2023 №458о/с «По особовому складу» в частині переведення майора поліції ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, звільнивши з посади начальника сектору контролю за обігом зброї Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська