Справа № 440/10971/22
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 р. Справа № 440/10971/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 (суддя: Є.Б. Супрун, м. Полтава) по справі № 440/10971/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут"

до Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про визнання протиправним та скасування пункту рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" (надалі - ТОВ "Полтаваенергозбут", позивач, Товариство) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП, відповідач, регулятор), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 58 Плану здійснення заходів державного контролю суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, на 2023 рік, затвердженого постановою НКРЕП від 23.11.2022 №1550, шляхом виключення ТОВ "Полтаваенергозбут" із цього Плану;

- стягнути з НКРЕП на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору 481,00 грн..

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач, включивши ТОВ "Полтаваенергозбут" до Плану здійснення заходів державного контролю суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, на 2023 рік (п. 58), порушив строки періодичності проведення планових заходів державного контролю (не частіше одного разу на 2 роки), встановлені ч. 2 ст. 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", п. 3.2. Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, що затверджені постановою НКРЕП від 14.06.2018 №428 та п.п. 11, 18 Критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності у сфері електроенергетики, господарської діяльності з транспортування нафти, нафтопродуктів магістральним трубопроводом, господарської діяльності на ринку природного газу, з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії, з централізованого водопостачання та водовідведення, з перероблення та захоронення побутових відходів, яка підлягає ліцензуванню Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та визначається періодичність проведення планових заходів державного контролю, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 28.11.2018 №1106, оскільки у 2022 році Регулятором вже проводилася планова перевірка Товариства.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 по справі № 440/10971/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправним та скасування пункту рішення - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, неповне та невсебічне з`ясування обставин, що мають значення у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 по справі № 440/10971/22 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована доводами аналогічними тим, що викладені в позовній заяві, а саме щодо порушення відповідачем вимог ч. 2 ст. 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", п. 3.2. Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, що затверджені постановою НКРЕП від 14.06.2018 №428 та п.п. 11, 18 Критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності у сфері електроенергетики, господарської діяльності з транспортування нафти, нафтопродуктів магістральним трубопроводом, господарської діяльності на ринку природного газу, з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії, з централізованого водопостачання та водовідведення, з перероблення та захоронення побутових відходів, яка підлягає ліцензуванню Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та визначається періодичність проведення планових заходів державного контролю, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.11.2018 №1106 в частині недотримання періодичності строків проведення планових заходів державного контролю (не частіше одного разу на 2 роки) шляхом включення ТОВ "Полтаваенергозбут" до Плану здійснення заходів державного контролю суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, на 2023 рік (п. 58), не врахувавши при цьому, що у 2022 році Регулятором вже проводилася планова перевірка Товариства. Посилаючись на положення ч.7 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", стверджує, що в разі, коли норми різних законів допускають неоднозначне (множинне) трактування повноважень органу державного нагляду (контролю), таку норму слід трактувати в інтересах суб`єкта господарювання. Відтак, вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати саме приписи ст. 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", якими встановлено, що граничний строк періодичності проведення НКРЕП планових заходів державного нагляду (контролю) не повинен перевищувати 1 разу на 2 роки, а не ч.6 ст. 19 Закону України «Про НКРЕП», які періодичність проведення вказаних заходів визначають на рівні не частіше одного разу на рік.

Відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив вимоги скарги відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. Вважає, що позивача правомірно включено до Плану здійснення заходів державного контролю суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, на 2023 рік, оскільки ТОВ "Полтаваенергозбут" є постачальником універсальних послуг на закріпленій території, на якого, відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", покладається виконання функцій універсальної послуги на закріпленій території, затверджених постановою НКРЕП від 26.10.2018 №1268. У зв`язку з чим, згідно з п. 3.2. Порядку №428, заходи державного контролю позивача мають здійснюватись не частіше одного разу на рік. Стверджує, що саме Закон України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" є спеціальним у визначенні правового статусу Регулятора, його завдань, функцій, повноважень та порядку їх здійснення, тоді як Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначає лише основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. До того ж дія цього Закону, відповідно до його ч. 2 ст. 2, не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Полтаваенергозбут" (ідентифікаційний код 42223804), відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстроване у статусі юридичної особи 09.07.2021, про що в Реєстрі вчинено запис №008003564. До зареєстрованих видів економічної діяльності Товариства відносяться: 35.14 Торгівля електроенергією (основний); 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 35.11 Виробництво електроенергії; 35.12 Передача електроенергії, тощо (а.с. 53).

Згідно з п. 2.2 Статуту, затвердженого рішенням позачергових загальних зборів учасників ТОВ "Полтаваенергозбут" від 05.07.2021, постачання, передача, розподілення та торгівля електроенергією є основними видами діяльності Товариства.

Постановою НКРЕП від 23.11.2022 №1550-2022 "Про затвердження Плану здійснення заходів державного контролю суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, на 2023 рік" відповідно до статті 19 Закону України "Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" було затверджено відповідний План та передбачено проведення у 2023 році планові перевірки суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг відповідно до цього Плану.

Пунктом 58 цього Плану передбачено проведення перевірки ТОВ "Полтаваенергозбут" (ідентифікаційний код 42223804) на предмет дотримання вимог законодавства та ліцензійних умов у сфері енергетики з 31.03.2023 протягом 15 робочих днів.

Не погоджуючись із правомірністю цього пункту Плану з мотивів недотримання відповідачем періодичності проведення планових перевірок, передбаченої п. 3.2. Порядку №428, позивач зазначає ще й про те, що норма ст. 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", пунктів 11, 18 Критеріїв та ч. 6 ст. 19 Закону України "Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" допускають неоднозначне (множинне) трактування повноважень НКРЕП щодо періодичності проведення планових перевірок.

У той же час, як наголошує позивач, нормами ч. 7 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" встановлено, що у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків суб`єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб`єкта господарювання.

Вважаючи протиправним пункт 58 Плану здійснення заходів державного контролю суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, на 2023 рік, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись положеннями статті 62 Закону України "Про ринок електричної енергії" та п. 3.2. Порядку №428, вважав правомірним включення позивача до Плану здійснення заходів державного контролю суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг на 2023 рік, як такого, що відноситься до суб`єктів господарювання, на яких покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринків у сфері енергетики, перевірка яких відповідно до наведених норм здійснюється не частіше одного разу на рік.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначено Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 № 1540-VIII (далі - Закон № 1540-VIII).

За приписами частин 1 та 3 статті 1 Закону № 1540-VIII, НКРЕКП є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

За змістом статті 2 Закону № 1540-VIII, регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема у сфері комунальних послуг: діяльності з виробництва теплової енергії на теплогенеруючих установках, включаючи установки для комбінованого виробництва теплової та електричної енергії, транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії в обсягах понад рівень, що встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами); діяльності у сфері централізованого водопостачання та водовідведення в обсягах понад рівень, що встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами).

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Регулятор здійснює державне регулювання шляхом:

1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом;

2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг;

3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом;

4) державного контролю та застосування заходів впливу;

5) використання інших засобів, передбачених законом.

За змістом частин 1-3 статті 19 Закону № 1540-VIII, Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю.

Приписами частини 6 цієї ж статті передбачено, що планові перевірки суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, проводяться не частіше одного разу на рік відповідно до річних планів, які затверджуються Регулятором до 1 грудня року, що передує плановому, та оприлюднюються на його офіційному веб-сайті.

План здійснення заходів державного контролю на відповідний плановий період оприлюднюється на офіційному веб-сайті Регулятора не пізніш як за п`ять днів до початку відповідного планового періоду.

Частиною першою статті 22 Закону № 1540-VIII передбачено, що суб`єкти господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, та суб`єкти, що належать до особливої групи споживачів, несуть відповідальність за правопорушення у сферах енергетики та комунальних послуг, визначені законами України "Про природні монополії", "Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу", "Про ринок електричної енергії", "Про ринок природного газу", "Про трубопровідний транспорт", "Про теплопостачання", "Про питну воду та питне водопостачання", "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг", "Про енергетичну ефективність" та іншими законами, що регулюють відносини у відповідних сферах.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України від 13.04.2017 №2019-VIII "Про ринок електричної енергії" (надалі - Закон №2019-VIII).

Державне регулювання ринку електричної енергії, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону №2019-VIII, здійснює регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства (при цьому Регулятор, відповідно до п. 72 ч. 1 ст. 1 Закону №2019-VIII, - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг).

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 6 Закону №2019-VIII, до повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належать ліцензування господарської діяльності у сфері електроенергетики відповідно до вимог цього Закону та контроль за додержанням ліцензіатами ліцензійних умов провадження господарської діяльності.

Відповідно до п. 11 ч. 4 ст. 6 Закону №2019-VIII, Регулятор має право проводити перевірки учасників ринку електричної енергії (крім споживачів) відповідно до цього Закону.

Отже, державне регулювання ринку електричної енергії НКРЕКП здійснюється, зокрема, шляхом проведення перевірок учасників ринку електричної енергії з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки.

Постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 428 (в редакції постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 09.06.2021 № 935) затверджено Порядок контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов (далі - Порядок № 428), дія якого поширюється на суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності та регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю яких здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

Згідно з пунктом 3.2 Порядку №428, річний план здійснення заходів державного контролю складається з урахуванням періодичності проведення планових перевірок:

для суб`єктів великого підприємництва, суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, на яких покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринків у сфері енергетики, не частіше одного разу на рік;

для суб`єктів середнього підприємництва не частіше одного разу на два роки;

для суб`єктів малого підприємництва, у тому числі суб`єктів мікропідприємництва, не частіше одного разу на три роки.

Для цілей цього Порядку застосовуються критерії віднесення ліцензіатів до певних категорій суб`єктів господарювання, що визначені Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання залежно від кількості працюючих та доходів від будь-якої діяльності за рік можуть належати до суб`єктів малого підприємництва, у тому числі до суб`єктів мікропідприємництва, середнього або великого підприємництва.

Разом з цим, Закон України "Про ринок електричної енергії" передбачає спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.

Так, частиною першою статті 62 вказаного Закону установлено, що з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до цієї статті можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 цього ж Закону, до спеціальних обов`язків, що покладаються на учасників ринку електричної енергії відповідно до цього Закону для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, належать, зокрема:

1) забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії;

2) виконання функцій постачальника універсальних послуг;

3) виконання функцій постачальника "останньої надії";

4) надання послуг із забезпечення розвитку генеруючих потужностей;

5) підвищення ефективності комбінованого виробництва електричної та теплової енергії.

Отже, планові перевірки з періодичністю не частіше одного разу на рік проводяться НКРЕП, зокрема, стосовно суб`єктів господарювання, на яких покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринків у сфері енергетики, серед яких виконання функцій постачальника універсальних послуг.

Так, з матеріалів справи вбачається, що, відповідно до постанови НКРЕП від 26.06.2018 №575, ТОВ "Полтаваенергозбут" надано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу (а.с. 103).

Здійснення вказаної діяльності відображено в п. 2.2 Статуту Товариства, затвердженого рішенням позачергових загальних зборів учасників ТОВ "Полтаваенергозбут" від 05.07.2021, де зазначено, що метою і предметом господарської діяльності Товариства є постачання, передача, розподілення та торгівля електроенергією, що є основними видами діяльності Товариства (а.с. 54 (зворот)).

Постановою НКРЕП від 21.12.2022 №1827-2022 установлено ТОВ "Полтаваенергозбут" для здійснення діяльності з надання універсальної послуги тариф на послуги постачальника універсальних послуг та структуру тарифу на послуги постачальника універсальних послуг, згідно з додатком (а.с. 101-102).

З наведеного слідує, що ТОВ "Полтаваенергозбут" є постачальником універсальних послуг, відтак, за правилами ч. 2 ст. 62 Закону України "Про ринок електричної енергії", позивач є суб`єктом господарювання, на якого покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринків у сфері енергетики, що, в свою чергу, свідчить про те, що проведення планових перевірок стосовно нього має відбуватись не частіше одного разу на рік.

Доводи позивача про те, що спірна постанова стосується лише суб`єктів господарювання, а не постачальників універсальних послуг, на яких статтею 62 Закону України "Про ринок електричної енергії" покладено спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, колегія суддів не приймає, оскільки суб`єкт господарювання є загальним поняттям, яке в даному випадку охоплює й тих суб`єктів, на яких покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринків у сфері енергетики.

Посилання позивача на необхідність застосування до спірних правовідносин норм Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон №877-V) колегія суддів вважає неприйнятним, оскільки положеннями статті 2 вказаного Закону, зокрема, передбачено, що його дія не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів, зокрема, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг.

Отже, зміст наведеної норми виключає можливість застосування Закону №877-V до спірних правовідносин.

Про правильність такого висновку суду свідчить і позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 08.02.2023 у справі №640/8249/19, на яку вірно послався суд першої інстанції, де, аналізуючи норми статті 2 Закону №877-V та ч. 3 ст. 19 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", суд касаційної інстанції зазначив, що заходи контролю, які здійснює НКРЕКП є виключенням із загального правила, передбаченого частиною 3 статті 19 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності". При цьому, вказана норма передбачає, що НКРЕКП здійснює контроль відповідно до Закону №1540-VIII.

Отже, спеціальним Законом при проведенні заходів контролю НКРЕКП є Закон №1540-VIII, у зв`язку з цим при визначенні строків планової перевірки у цих правовідносинах застосуванню підлягала саме частина 6 статті №1540-VIII, а не загальні положення Закону № 877-V".

Підсумовуючи вищенаведене, з урахуванням встановлених у справі обставин, колегія суддів вважає правомірним включення ТОВ "Полтаваенергозбут" до Плану здійснення заходів державного контролю суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, на 2023 рік, затвердженого постановою НКРЕП від 23.11.2022 №1550, що зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За визначенням, наведеним уст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 по справі № 440/10971/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова