Справа № 520/26915/23
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 листопада 2023 року № 520/26915/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного форду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26 м. Дніпро, ЄДРПОУ 2191042) про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії-

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просить суд

визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 31.05.2023 року, які полягають у незарахуванні стажу роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 і відмові в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

скасувати Рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 31.05.2023 року , яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_2 та призначити пенсію з урахуванням зазначеного стажу роботи відповідно трудової книжки;

стягнути сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії за віком, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Позивач 24.05.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 №22-1 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України») заява передана на розгляд до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області

За результатом розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком та пред`явлених документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення № 41 від 31.05.2023, в якому зазначено про відмову в призначенні пенсії позивачу, оскільки на дату звернення за призначенням пенсії загальний стаж позивача складає 16 років 7 місяців 22 дні (при необхідних 30 роках).

До страхового стажу позивача зараховано навчання в Харківському медичному училищі № 1 з 01.09.1978 по 03.07.1981 роки, періоди роботи з 01.01.1998 року по 30.09.2003 , з 01.11.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 09.02.20211, а також період перебування у центрі зайнятості з 10.03.2011 по 04.12.2011

У вищевказаному рішенні зазначено, що трудову книжку НОМЕР_3 не враховано, оскільки на титульній сторінці запис про виправлення дати народження зроблено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до Преамбули Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі по тексту - Закон України № 1058) цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Відповідно до абз. 1. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу .

Згідно з вимогами статті 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-Х1І «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІ1) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Так, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення № 41 від 31.05.2023, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У вищевказаному рішенні зазначено, що трудову книжку не враховано, оскільки на титульній сторінці запис про виправлення дати народження зроблено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі Інструкція №1621. яка регулювала спірні відносини у даній справі. Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1. 2.2 Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дату народження, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення: відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

У відповідності до пункту 2.3,2.10-2.11 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу' або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України. Міністерства юстиції України. Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (даті - Інструкція №58).

Отже, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд зазначає, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на особисті права позивача.

Зазначена позиція узгоджується із висновками Верхового Суду, викладеними у постанові від 06.02.2018 року по справі № 677/277/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Згідно із частиною 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, пенсійний орган в силу діючого законодавства наділений повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Долученими до матеріалів справи документами підтверджен, що позивачем подано до управління Пенсійного фонду- диплом про освіту, довідку про присвоєння ідентифікаційного коду, копії паспорту, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб та трудову книжку, інші документи для призначення пенсії, в тому числі на підтверження стажу не надавались та відповідачем не запитувались.

Записи у трудовій книжці позивача про періоди її роботи виконані належним чином належними посадовими особами, засвідчені їх підписами та скріплені печатками відповідних підприємств, проте відповідачем враховані вибірково.

Таким чином, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є необґрунтованим та не може вважатись прийнятим з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення та підлягає скасуванню.

При цьому, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про призначення пенсії за віком виразилась у прийнятті оскаржуваного рішення, яке визнано протиправним під час розгляду даної справи по суті. Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій по незарахуванню стажу задоволенню не підлягають, оскільки саме рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії є актом індивідуальної дії, який створює для позивачки відповідні наслідки.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадку, зокрема коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

При цьому, суд враховує, що у силу абзацу тринадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу першого пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/ фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як компетентний орган, визначений для розгляду заяви про призначення пенсії, призначити пенсію за віком за заявою від 24.05.2023 року .

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90 КАС України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку , визначеному ст.139 КАС України

Керуючись ст. 9, 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 41 від 31.05.2023 року

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за заявою від 24.05.2023

В іншій частині вимог позов залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Зоркіна Ю.В.