Справа № 320/12718/20
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року №320/12718/20

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Діски А.Б.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 )
доГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська обл., місто Фастів, вул.Саєнка Андрія, будинок 10)
провизнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача в частині відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у Київській області від 3 червня 2020 року № 64 про відмову у призначенні пенсії;

- визнати, що позивач працював на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 розділу XIVI Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити дії, а саме - призначити та нарахувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з 7 березня 2020 року.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області протиправно відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, оскільки така відмова прийнята на підставі хибних висновків відповідача. При цьому, позивачем зазначено, що він має достатній стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, а доводи відповідача та висновки, зазначені останнім як підстава відмови в призначенні пенсії за вислугу років є протиправними та такими, що порушують його права. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання по справі суддею Терлецькою О.О.

Відповідач надав відзив на позов, в якому у задоволенні позову просив відмовити. У відзиві відповідач зазначив, що позивачем не надано всіх необхідних документів, які підтверджують пільговий стаж, а також відсутнє рішення щодо підтвердження пільгового стажу.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій заперечив проти висновків відповідача, викладених у відзиві, наголосив на їх хибності, та просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року зупинено провадження в адміністративній справі № 320/12718/20 до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 360/3611/20.

Згідно з розпорядженням керівника апарату суду від 16 червня 2022 року № 78-р/ка, у зв`язку із перебуванням судді Терлецької О.О. у відпустці по догляду за дитиною, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

17 червня 2022 року протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями ця справа передана на розгляд судді Журавлю В.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року справу №320/12718/20 прийнято до свого провадження суддею Журавлем В.О., поновлено провадження у справі та продовжено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У зв`язку зі звільненням судді, в провадженні якого перебувала справа №320/12718/20, остання передана на повторний автоматизований розподіл між суддями, за результатами якого для розгляду справи визначено суддю Діску А.Б.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року справу №320/12718/20 прийнято до свого провадження суддею Діскою А.Б. та продовжено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у 2020 році досяг 55-річного віку (а.с. 8).

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком, проте рішенням від 03.06.2020 № 64 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, передбаченого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 17).

При цьому відповідач у спірному рішенні зазначив, що стаховий стаж позивача становить 33 роки 8 місяців 18 днів, пільговий стаж не підтверджено.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у призначення пенсії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Положеннями статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідач, відмовляючи позивачеві у призначенні пенсії у своєму рішенні від 03.06.2020 № 64 зазначив, що пенсійний вік визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 55 років. Страховий стаж особи для права на пенсію становить 33 роки 08 місяців 18 днів. ОСОБА_2 не надав уточнюючі довідки, в яких вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, первинні документи, на підставі яких видана зазначена довідка, виписку з наказу про проведення атестації робочих місць, підстав для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону немає.

З приводу викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (зі змінами та доповненнями, далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу за додатком № 5, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , позивач працював електрозварником в СПМК № 618 тресту «Київсільспецбуд» з 25.07.1983 по 20.10.1983, з 09.01.1986 по 17.04.1987, на Броварському заводі крупнопанельного будинкобудування з 04.05.1987 по 23.05.1988, на заводі ЗБіК управління «Київрембуд» з 26.07.1988 по 07.06.2010, в ТОВ БМУ-35 з 02.08.2010 по 02.06.2020 (день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії) (а.с. 12-15, 76).

Таким чином загальний пільговий стаж позивача становить більше ніж 12 років 6 місяців.

Записи в трудовій книжці здійснено з посиланням на відповідні накази, як на підстави внесення записів, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

А тому посилання відповідача на ненадання позивачем уточнюючих довідок, як на підставу для незарахування пілбгового стажу, на думку суду, є безпідставними.

Розділом XXXII Загальні професії списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, передбачались професії газозварювальник, електрозварювальник.

Розділом XXXIII Загальні професії списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, передбачались професії газозварювальник, електрозварювальник.

Постановами Кабінету Міністрів № 162 від 11.03.1994 та № 36 від 16.01.2003 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено відповідно списки № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII Загальні професії передбачені професії електрозварники та газозварники.

З урахуванням наведеного, професія електрогазозварювальника (газоелектрозварювальника) передбачена у всіх списках № 2.

Суд зазначає, що відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС № 17/2-54 від 16.01.1985, професія зварювальника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах.

Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави стверджувати, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 607/1266/17.

Крім того, наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383, результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Відповідно до пп.4.5 Порядку №383, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Отже, у разі відсутності результатів атестації робочого місця (у зв`язку з непроведенням останньої) до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, зараховується період роботи із шкідливими умовами праці на підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно.

З приводу посилань відповідача в оскаржуваному рішенні щодо ненадання позивачем виписки з наказу про проведення атестації робочих місць, суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41.

Відповідно до пункту 4 цього Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

За правилами пункту 4.2 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Враховуючи вищевикладене суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

При цьому відсутність відомостей про проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Суд звертає увагу, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2.

При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Таким чином, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах чи не зарахуванні такого стажу до пільгового. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (№11-1207апп19), які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

З огляду на викладене, суд вважає, що рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України.

Суд звертає увагу, що позивач просить визнати неправомірними дії пенсійного органу щодо відмови у призначенні пенсії, проте право позивача було порушено саме спірним рішенням ГУ ПФУ у Київській області, а тому належним способом захисту позивача є визнання протиправним та скасування рішення від 03.06.2020 № 64. У зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії.

З приводу позовної вимоги щодо визнання, що позивач працював на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 розділу XIVI Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується пільговий характер роботи позивача на посаді електрозварника, що підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №2. Разом з тим, зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу позивача є компетенцією відповідача.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1).

Положеннями пункту 1.9 Порядку № 22-1 визначено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятись від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Маючи на момент звернення до пенсійного органу достатній вік 55 років, необхідний загальний страховий стаж 33 роки 8 місяців 18 днів та стаж роботи за Списком №2 більше 12 років 06 місяців, що дає позивачу право на призначення пенсії, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку, що не заперечується відповідачем (а.с. 75).

Оскільки відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, суд зазначає, що у цьому випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, а тому, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне з урахуванням вимог ч. 2 ст. 5, ч. 2 ст. 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07.03.2020, як працівнику, зайнятому повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, зарахувавши до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоди роботи з 25.07.1983 по 20.10.1983, з 09.01.1986 по 17.04.1987, з 04.05.1987 по 23.05.1988, з 26.07.1988 по 07.06.2010, з 02.08.2010 по 02.06.2020 за посадою електрозварник.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань в рахунок повернення суму судового збору в розмірі 840,80 грн., сплачених позивачем за подання позовної заяви згідно квитанції № 64 від 27 листопада 2020 року (а.с. 7).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у Київській області від 03 червня 2020 року № 64 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська обл., місто Фастів, вул.Саєнка Андрія, будинок 10) призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07.03.2020, як працівнику, зайнятому повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, врахувавши до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, період роботи з 25.07.1983 по 20.10.1983, з 09.01.1986 по 17.04.1987, з 04.05.1987 по 23.05.1988, з 26.07.1988 по 07.06.2010, з 02.08.2010 по 02.06.2020 за посадою електрозварник.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська обл., місто Фастів, вул.Саєнка Андрія, будинок 10) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.