Справа № 520/23990/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 р.Справа № 520/23990/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Дуднік Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Рубан В.В.) від 27.10.2022 року по справі № 520/23990/21

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про визнання протиправними та скасування припису і постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ФОП ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:

визнати протиправним та скасувати припис від 16.08.2021р. №ХК29301/1442/НД/АВ/П ГУ Держпраці у Харківській області, складений щодо ФОП ОСОБА_1 ;

визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 19.10.2021 № ХК29301/1442/НД/АВ/П-ХК29493/1442/НД/АВ-ФС винесено щодо ФОП ОСОБА_1 ;

стягнути з ГУ Держпраці у Харківській області на користь ФО-П ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 4540,00 грн.;

стягнути з ГУ Держпраці у Харківській області на користь ФО-П ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що припис від 16.08.2021р. №ХК29301/1442/НД/АВ/П ГУ та постанова Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 19.10.2021 № ХК29301/1442/НД/АВ/П-ХК29493/1442/НД/АВ-ФС є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 року по справі №520/23990/21 позовні вимоги залишено без задоволення.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом № 916 від 02.08.2021, виданим на підставі рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин прийнятими за результатами аналізу інформації отриманої із заяви гр. ОСОБА_2 від 23.07.2021 (вх. М-1002 від 29.07.2021 року), та направленням на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування № 02.03-03/1167 від 02.08.2021 року, доручено проведення заходу контролю ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 гараж).

Підставою проведення інспекційного відвідування є пп. 3 п. 3 Порядку № 823, на підставі рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин прийнятими за результатами аналізу інформації отриманої із заяви гр. ОСОБА_2 від 23.07.2021 (вх. М-1002 від 29.07.2021 року).

В ході інспекційного відвідування, яке відбулось 03.08.2021, встановлено порушення вимог статті 24 Кодексу законів про працю України, а саме допущено 19 працівників без належного оформлення, серед яких було зафіксовано ОСОБА_3 .

Враховуючи зазначене, керуючись вимогами Порядку № 823, винесено Акт від 16.08.2021 №ХК29301/1442/НД/АВ, Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ХК29301/1442/НД/АВ/П від 16.08.2021 та Попередження про відповідальність за порушення законодавства по працю № ХК29301/1442/НД/АВ/П № 120 від 16.08.2021.

На підставі невиконання вимог Припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю № ХК29301/1442/НД/АВ/П від 16.08.2021 (пп. 11 п. 5 Порядку № 823) видано наказ від 08.09.2021 № 1113 та направлення на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування № 02.03-03/1425 від 08.09.2021.

Направлення на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування № 02.03-03/1425 від 08.09.2021, в межах пункту 8 Порядку № 823, направлено засобом поштового зв`язку № 923 разом з актом інспекційного відвідування (отримано 27.09.2021).

Під час повторного виходу за адресою здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 гараж) опитано 16 працівників: 1. ОСОБА_4 ; 2. ОСОБА_5 ; 3. ОСОБА_6 ; 4. ОСОБА_7 ; 5. ОСОБА_8 ; 6. ОСОБА_9 ; 7. ОСОБА_10 ; 8. ОСОБА_11 ; 9. ОСОБА_12 ; 10. ОСОБА_13 ; 11. ОСОБА_14 ; 12. ОСОБА_15 ; 13. ОСОБА_16 ; 14. ОСОБА_17 ; 15. ОСОБА_18 ; 16. ОСОБА_3 .

Вимогою про надання документів від 15.09.2021 № ХК 29493/1442/НД ФОП ОСОБА_1 зобов`язано в строк до 10 год. 00 хв. 20.09.2021 року надати документи та письмові пояснення щодо відносин позивача з опитаними працівниками, які виконували роботи за вказаною адресою.

На вимогу інспектора праці № ХК 29301/1442/НД від 15.09.2021 року, ФОП ОСОБА_1 в зазначений строк документи стосовно опитаних працівників не надані.

Одночасно, згідно інформації з Порталу Електронних Послуг ПФУ в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 перебувають наступні працівники, які зафіксовані під час інспекційного відвідування 08.09.2021 року: ОСОБА_11 , ОСОБА_5 (наказ про прийом на роботу від 09.08.2021 року № 1), ОСОБА_13 (наказ про прийом на роботу від 09.08.2021 року № 6), ОСОБА_6 (наказ про прийом на роботу від 09.08.2021 року № 2), ОСОБА_14 (наказ про прийом на роботу від 09.08.2021 року № 3), ОСОБА_12 (наказ про прийом на роботу від 09.08.2021 року № 7), ОСОБА_15 (наказ про прийом на роботу від 09.08.2021 року № 4).

Згідно інформації з Порталу Електронних Послуг ПФУ опитані ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 перебувають в трудових відносинах з ФО-П ОСОБА_20 , яка також здійснює свою господарську діяльність за адресою АДРЕСА_1 гараж, в тому ж приміщенні.

В ході інспекційного відвідування встановлений факт невиконання ФОП ОСОБА_1 пункту 1 припису від 16.08.2021 № ХК29301/1442/НД/АВ/П, а саме: зафіксований на відео працівник ОСОБА_3 , який на момент інспекційного відвідування від 03.08.2021 року виконував роботи на користь ФОП ОСОБА_1 без належного оформлення трудових відносин, станом на дату повторного заходу контролю продовжував перебувати на посаді різноробочого та допускався до роботи без попереднього укладення трудового договору та повідомлення органів ДПС про його прийом на роботу.

21.09.2021 складено Акт № ХК29301/1442/НД/АВ/П-ХК29493/1442/НД/АВ з описом виявленого порушення, який направлено засобом поштового зв`язку № 923 та отримано позивачем 27.09.2021 року.

На виконання вимог пункту 3 Порядку № 509 листом від 07.10.2021 № 1086 повідомлено ФОП ОСОБА_1 , що 06.10.2021 Акт інспекційного відвідування отримано уповноваженою посадовою особою Головного управління Держпраці у Харківській області для вирішення питання наявності чи відсутності підстав для накладення штрафу (поштове відправлення №717).

На підставі вказаного акту винесено Постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК29301/1442/НД/АВ/П-ХК29493/1442/НД/АВ-ФС від 19.10.2021 року, якою накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 180000 грн. та направлено останню засобом поштового зв`язку № 018 на адресу позивача.

Не погодившись з винесеними контролюючим органом приписом та постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач виносячи спірні припис та постанову діяв в межах повноважень та у спосіб визначений чинним законодавством України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 (далі Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Підпунктом 9 пункту 4 Положення № 96 Держпраці передбачено, що відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

У підпункті 5 пункту 6 Положення № 96 зазначено, що Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 100 утворено територіальні органи Держпраці, зокрема Головне управління Держпраці у Харківській області.

Згідно ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №820/1432/17, від 13.06.2019 у справі № 815/954/18, від 04.09.2019 у справі № 480/4515/18 та від 26.09.2019 у справі № 0440/5828/18.

Частиною 1 статті 265 Кодексу законів про працю України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно абзацами 2, 3 частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;

вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

У питанні визначення ознак наявності трудових відносин між працівником і підприємством Верховний Суд у постановах від 06.03.2019 у справі № 802/2066/16-а, від 13.06.2019 у справі №815/954/18, від 02.02.2021 у справі № 0540/5987/18-а, від 22.06.2021 у справі № 420/6605/18 дійшов висновків, що основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Постановою Кабінету міністрів України від 21.08.2019 р. № 823 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі Порядок №823, був чинний на момент призначення позапланового заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування), згідно з п. 2 якого, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до пп. 3 п. 5 Порядку № 823 підставами для здійснення інспекційних відвідувань є рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Приписами п. п. 8-10 Порядку № 823 визначено, що під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).

Тривалість інспекційного відвідування не може перевищувати 10 робочих днів.

Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та/або документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.

Вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Інспекторам праці забороняється:

1) виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду індивідуальних або колективних трудових спорів;

2) підміняти працівників об`єкта відвідування під час проведення розрахунків або перерахунків розмірів належних працівникам коштів, готувати висновки про відповідність або невідповідність нормативних актів об`єкта відвідування вимогам нормативно-правових актів з метою їх подальшої передачі працівникам (у тому числі звільненим), іншим особам чи органам;

3) проводити інспекційні відвідування з метою отримання від об`єкта відвідування будь-яких документів або їх копій для подальшої передачі іншим особам;

4) розглядати та перевіряти питання, яке є предметом розгляду в суді або щодо якого набрало законної сили рішення суду, перевіряти своєчасність, правильність і повноту виконання рішень суду;

5) розголошувати комерційну таємницю та конфіденційну інформацію чи інформацію про виробничі процеси, з якими вони могли ознайомитися під час виконання своїх посадових обов`язків, крім випадків, передбачених законом, у тому числі протягом трьох років після звільнення з посади;

6) розголошувати джерело будь-якої скарги, доведеної до їх відома, на недоліки або порушення і повідомляти об`єкту відвідування або його представнику про те, що відвідування було проведено у зв`язку з отриманням такої скарги;

7) вилучати в об`єктів відвідування оригінали їх фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, а також комп`ютери та їх частини;

8) проводити інспекційне відвідування понад строки, визначені пунктом 9 цього Порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі Порядок № 509), згідно якого штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису (п. 2).

Відповідно до п. п. п. 4, 5 Порядку № 509, справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому сьомому пункту 2 цього Порядку. Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Судовим розглядом встановлено, що позаплановий захід державного контролю у формі інспекційного відвідування призначений на підставі пп. 3 п. 5 Порядку № 823 рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту, а саме інформації отриманої із звернення від 23.07.2021 р. за (вх. № М-1002 від 29.07.2021 р.), та засобів масової інформації.

Зі змісту цієї заяви вбачається, що гр. ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держпраці у Харківській області та повідомив про порушення законодавства про працю за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно цієї заяви, ОСОБА_2 стажувався 2 тижні в цеху де виробляють взуття, на посаді «заготівник верхнього взуття». Після двох тижнів роботи його не захотіли працевлаштовувати та виплачувати заробітну плату, у зв`язку чим просив провести перевірку (а.с. 101, т. 1 ).

У якого саме суб`єкта господарювання проходив стажування ОСОБА_2 , у вказаній заяві не зазначено.

В свою чергу, згідно Інформаційної довідки, яка складена головним державним інспектором Відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Головного управління Держпраці у Харківській області Тиченком М., складеної на ім`я Заступника Начальника Головного управління Держпраці у Харківській області М.С. Брезіцькою, повідомлено, що до Головного управління Держпраці у Харківській області 23.07.2021 року надійшло звернення гр. ОСОБА_2 (вх. № М-1002 від 29.07.2021 року), щодо можливого порушення чинного законодавства про працю в частині фактичного допуску працівників до роботи без укладення трудового договору ФОП ОСОБА_1 , (код і.п.н. НОМЕР_1 ), юридична адреса: АДРЕСА_2 , фактичне місце здійснення діяльності: АДРЕСА_3 . В наданій інформації зазначено, що за вказаною адресою розташовано виробництво взуття, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , заявнику та ще декільком особам які проходили стажування, відмовили в офіційному працевлаштуванні.

Враховуючи вищевикладене та за результатами аналізу інформації, отриманої із звернення гр. ОСОБА_2 (вх. № М-1002 від 29.07.2021 року), також інформації із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, доступ до якої не обмежений законодавством, запропоновано розглянути питання щодо проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 (код і.п.н. НОМЕР_1 ), ), юридична адреса: АДРЕСА_2 , фактичне місце здійснення діяльності АДРЕСА_1 , відповідно п.5.3 Порядку №823 (а.с.102, т.1)

На підставі цих документів (інформації) був виданий наказ № 916 від 02.08.2021 р. «Про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 » (а.с. 103-104, т. 1).

Колегія суддів зазначає, що згідно з статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці про інспекцію праці у промисловості й торгівлі 1947 року № 81 (ратифікована Законом України від 08.09.2004 № 1985-ІV) інспекція на підприємствах проводиться так часто і так ретельно, як це потрібно для забезпечення ефективного застосування відповідних законодавчих положень.

Ця ж Конвенція застосовувалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21.10.2019 у справі № 200/11885/18-а, у якій міститься правовий висновок про те, що Конвенція визначає безумовне дискреційне повноваження інспектора самостійно приймати рішення щодо необхідності проведення інспектування того чи іншого роботодавця для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

Аналогічного змісту висновки суду викладені у постанові Верховного Суду від 05.05.2022 року у справі № 805/3181/18-а.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Після видання наказу № 916 від 02.08.2021 р. «Про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 » та направлення № 02.03-03/1161 від 02.08.2021 р., посадовими особами відповідача проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 (а.с. 105, т. 1).

Крім того, головним державним інспектором Відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Головного управління Держпраці у Харківській області Тиченком М. складено вимогу про надання документів № ХК29303/1442/НД від 04.08.2021 р., якою зобов`язано ФОП ОСОБА_1 у строк до 10 год. 00 хв. 11.08.2021 р. надати перелік документів, визначених у цій вимозі (а.с. 106-107, т. 1).

Відповідно до Акту № ХК29301/1442/НД/АВ від 16.08.2021 р., в розділі «Додаткова інформація до заходу» зазначено, що інспекторами праці відповідно до наказу Головного управління Держпраці у Харківській області від 02.08.2021 року № 916, та направлення на проведення заходу державного контролю від 03.08.2021 року № 02.03-03/1161 - проводилося інспекційне відвідування ФО-П ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1 ), юридична адреса: АДРЕСА_2 ., за фактичним місцем здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_3 , № 422 гараж.

Під час виходу за вказаною адресою було встановлено, що за місцем розташований цех для виробництву взуття.

За фактичною адресою: АДРЕСА_1 гараж були опитані, наступні працівники: ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_12 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_7 , ОСОБА_28 , ОСОБА_6 . ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_14 , ОСОБА_32 , ОСОБА_18 , ОСОБА_33 .

Направлення на проведення інспекційного відвідування від 03.08.2021 № 02.03-03/1161 та вимога про надання документів від 04.08.2021 № ХК 29301/1442/НД/АВ були вручені ФОП під особистий підпис.

Вимогою про надання документів від 04.08.2021 № ХК 29301/1442/НД ФОП ОСОБА_1 було зобов`язано в строк до 10 год. 00 хв. 11.08.2021 року надати документи та письмові пояснення, щодо відносин ФО-П ОСОБА_1 з опитаними працівниками які виконували роботи за вказаною адресою. На вимогу інспектора праці № ХК 29301/1442/НД від 04.08.2021 року, ФОП ОСОБА_1 не надано документи стосовно опитаних.

В розділі «Опис виявлених порушень вимог законодавства» вказано про те, що в порушення вимог ст. 24 КЗпП України 19 працівників допущено ФОП ОСОБА_1 до роботи без укладення трудового договору (а.с. 107-112, т. 1).

16.08.2021 року відповідачем виданий Припис №ХК29301/1442/НД/АВ/П, яким ФОП ОСОБА_1 , у зв`язку із виявленням порушень, які викладені у вказаному вище акті, зобов`язано усунути такі порушення шляхом укладення трудових договорів, у строк до 01.09.2021 р. (а.с. 113, т. 1).

Крім того, 16.08.2021 р. відповідачем складено попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю № ХК29301/1442/НД/АВ/П/№120, яким ФОП ОСОБА_1 попереджено про відповідальність (фінансову, кримінальну) за порушення законодавства про працю, які виявлені в ході інспекційного відвідування, а саме: допуск до роботи 19 працівників, з якими не укладено трудових договорів (а.с. 115-116, т. 1).

В подальшому, Головним управлінням Держпраці у Харківській області видано наказ №1113 від 08.09.2021 р., яким визначено здійснити захід державного контролю у формі інспекційного відвідування відносно ФОП ОСОБА_1 . Підставою видання наказу зазначено: виконання вимог припису від 16.08.2021 р. за № ХК29301/1442/НД/АВ/П (а.с. 117-118, т. 1). Також відповідачем видано направлення № 02.03-03/1405 від 08.09.2021 р. (а.с. 118, т. 1).

Крім того, головним державним інспектором Відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Головного управління Держпраці у Харківській області Тиченком М. складено вимогу про надання документів № ХК29493/1442/НД від 15.09.2021 р., якою зобов`язано ФОП ОСОБА_1 у строк до 10 год. 00 хв. 20.09.2021 р. надати перелік документів, визначених у цій вимозі (а.с. 119-124, т. 1).

Відповідно до Акту № ХК29301/1442/НД/АВ/П-ХК29493/1442/НД/АВ від 21.09.2021 р., в розділі «Додаткова інформація до заходу» зазначено, що інспекторами праці відповідно до наказу Головного управління Держпраці у Харківській області від 08.09.2021 року № 1113, та направлення на проведення заходу державного контролю від 08.09.2021 року № 02.03-03/1405 - з метою контролю за виконанням вимог припису від 16.08.2021 № ХК29301/1442/НД/АВ/П проводилося інспекційне відвідування ФО-П ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_2 . ) за фактичним місцем здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_3 , № 422 гараж.

Під час повторного виходу за вказаною адресою було встановлено, що за місцем розташований цех по виробництву взуття.

За фактичною адресою: АДРЕСА_1 (гараж), були опитані, наступні працівники: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_3 .

Вимогою про надання документів від 15.09.2021 №ХК 29493/1442/НД ФО-П ОСОБА_1 було зобов`язано в строк до 10 год. 00 хв. 20.09.2021 року надати документи та письмові пояснення, щодо відносин ФО-П ОСОБА_1 з опитаними працівниками які виконували роботи за вказаною адресою.

На вимогу інспектора праці № ХК 29301/1442/НД від 15.09.2021 року, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 в зазначений строк документи стосовно опитаних працівників не надані.

Одночасно, згідно інформації з Порталу Електронних Послуг ПФУ в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 перебувають наступні працівники, які були зафіксовані під час інспекційного відвідування 08.09.2021 року: ОСОБА_11 , ОСОБА_5 (наказ про прийом на роботу від 09.08.2021 року № 1), ОСОБА_13 (наказ про прийом на роботу від 09.08.2021 року №6), ОСОБА_6 (наказ про прийом на роботу від 09.08.2021 року № 2), ОСОБА_14 (наказ про прийом на роботу від 09.08.2021 року № 3), ОСОБА_12 (наказ про прийом на роботу від 09.08.2021 року № 7), ОСОБА_15 (наказ про прийом на роботу від 09.08.2021 року № 4).

Згідно інформації з Порталу Електронних Послуг ПФУ опитані ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 перебувають в трудових відносинах з ФО-П ОСОБА_20 , яка також здійснює свою господарську діяльність за адресою АДРЕСА_1 гараж, в тому ж приміщенні.

В ході інспекційного відвідування встановлений факт невиконання ФО-П ОСОБА_1 пункту 1 припису від 16.08.2021 № ХК29301/1442/НД/АВ/П. з посилання на те, що: зафіксований на відео працівник ОСОБА_3 , який на момент інспекційного відвідування від 03.08.2021 року виконував роботи на користь ФО-П ОСОБА_1 без належного оформлення трудових відносин, станом на дату повторного заходу контролю продовжував перебувати на посаді різноробочого та допускався до роботи без попереднього укладення трудового договору та повідомлення органів ДПС про його прийом на роботу.

Таким чином в порушення ст. 24 КЗпП України ФО-П ОСОБА_1 повторно допустив 1 працівника ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а саме гр. ОСОБА_3 , який надав свої персональні дані на засіб відеофіксації.

На підставі цього відповідачем винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК29301/1442/НД/АВ/П-ХК29493/1442/НД/АВ від 19.10.2021 р., яким до ФОП ОСОБА_1 , на підставі абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, застосовано штраф у розмірі 180000 грн. (а.с. 129, т. 1).

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до п.п. 16-23 Порядку № 823 за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю (п. 16).

Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці (п. 17).

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження (п. 18).

Матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті (п. 19).

Припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування (п. 20).

Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. Припис складається у двох примірниках, що підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування (п. 21).

Стан виконання припису перевіряється після закінчення зазначеного в ньому строку виконання. Якщо об`єкт відвідування не надав відповіді або надав її в обсязі, недостатньому для підтвердження факту виконання припису, проводиться інспекційне відвідування з підстави, наведеної у підпункті 11 пункту 5 цього Порядку (п. 22).

У разі відмови об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи від підписання або у разі неможливості особистого вручення акта та/або припису акт та припис складаються одночасно у трьох примірниках. У разі відмови об`єкта відвідування підписати акт інспектор праці вносить до такого акта відповідний запис. Два примірники акта та припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об`єкту відвідування за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, рекомендованим листом з описом документів у ньому та повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування. Об`єкт відвідування зобов`язаний повернути інспектору праці нарочно або поштовим відправленням з описом вкладення підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання. У разі ненадходження протягом семи робочих днів після дня відправлення об`єкту відвідування підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення (п. 23).

З матеріалів справи судом встановлено, що вимога про надання документів від 04.08.2021 №ХК 29301/1442/НД отримана ФОП ОСОБА_1 особисто під підпис, а Акт №ХК29301/1442/НД/АВ від 16.08.2021 р., Припис № ХК29301/1442/НД/АВ/П, Попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю № ХК29301/1442/НД/АВ/П/№120 та Акт № ХК29301/1442/НД/АВ/П-ХК29493/1442/НД/АВ від 21.09.2021 р. направлялися на адресу позивача рекомендованими листами з повідомленням.

В свою чергу, як було встановлено під час розгляду справи в суді першої інстанції, в ході інспекційного відвідування, яке відбулось 03.08.2021 р., встановлено порушення вимог статті 24 Кодексу законів про працю України, а саме допущено 19 працівників без належного оформлення, серед яких було зафіксовано ОСОБА_3 , у зв`язку з чим, спірним приписом № ХК29301/1442/НД/АВ/П від 16.08.2021 р. зобов`язано ФОП ОСОБА_1 усунути порушення вимог законодавства про працю та визначений строк для усунення таких порушень до 01.09.2021 р. При цьому, цим же приписом зобов`язано позивача надати письмове повідомлення про його виконання із долученням копій первинних документів.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем такого повідомлення подано не було.

У зв`язку з цим, наказом Головного управління Держпраці у Харківській області видано наказ № 1113 від 08.09.2021 р., яким визначено здійснити захід державного контролю у формі інспекційного відвідування відносно ФОП ОСОБА_1 . Підставою видання наказу зазначено: виконання вимог припису від 16.08.2021 р. за № ХК29301/1442/НД/АВ/П (а.с. 117-118, т. 1).

Відповідно до Акту № ХК29301/1442/НД/АВ/П-ХК29493/1442/НД/АВ від 21.09.2021 р., встановлено, що за фактичною адресою: АДРЕСА_1 (гараж), були опитані, наступні працівники: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_3 .

Під час проведення інспекційного відвідування та складення відповідного акта, відповідачем встановлено, що згідно інформації з Порталу Електронних Послуг ПФУ в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 перебувають наступні працівники, які були зафіксовані під час інспекційного відвідування 08.09.2021 року: ОСОБА_11 , ОСОБА_5 (наказ про прийом на роботу від 09.08.2021 року № 1), ОСОБА_13 (наказ про прийом на роботу від 09.08.2021 року № 6), ОСОБА_6 (наказ про прийом на роботу від 09.08.2021 року № 2), ОСОБА_14 (наказ про прийом на роботу від 09.08.2021 року № 3), ОСОБА_12 (наказ про прийом на роботу від 09.08.2021 року № 7), ОСОБА_15 (наказ про прийом на роботу від 09.08.2021 року № 4).

В свою чергу, згідно інформації з Порталу Електронних Послуг ПФУ опитані ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 перебувають в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_20 , яка також здійснює свою господарську діяльність за адресою АДРЕСА_3 , № 422 гараж, в тому ж приміщенні.

Порушення вимог законодавства про працю відповідач по справі пов`язує з тим, в ході інспекційного відвідування встановлений факт невиконання ФО-П ОСОБА_1 пункту 1 припису від 16.08.2021 № ХК29301/1442/НД/АВ/П. в частині того, що зафіксований на відео працівник ОСОБА_3 , який на момент інспекційного відвідування від 03.08.2021 року виконував роботи на користь ФО-П ОСОБА_1 без належного оформлення трудових відносин, станом на дату повторного заходу контролю продовжував перебувати на посаді різноробочого та допускався до роботи без попереднього укладення трудового договору та повідомлення органів ДПС про його прийом на роботу.

Тобто, відповідач дійшов висновку, що в порушення ст. 24 КЗпП України ФОП ОСОБА_1 повторно допустив 1 працівника ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору.

Надаючи оцінку таки твердженням відповідача, колегія суддів зазначає, що трудові обов`язки становлять систему визначених законодавством, трудовим договором та іншими актами вимог до поведінки працівника під час виконанням ним своєї індивідуальної роботи, доручень роботодавця. Трудові обов`язки охоплюють трудову функцію, що виконується працівником. Їх обсяг, окрім основних та типових обов`язків, може варіюватися та визначатися роботодавцем окремо для кожного працівника з урахуванням особистих професійних якостей, кваліфікації як показників теоретичних та практичних умінь, навичок працівника.

З наданого відповідачем до матеріалів справи відеозапису вбачається, що під час проведення інспекційного відвідування 03.08.2023 р. фіксується спілкування працівника територіального органу з чоловіком протягом близько 1 хв. 30 сек., а також перебування уповноваженої особи відповідача у приміщеннях, де здійснює підприємницьку діяльність, зокрема, ФОП ОСОБА_1 та його спілкування з іншими особами, які перебували в цьому приміщенні та виконували роботу з пошиву взуття.

В свою чергу, вказаний відеозапис не фіксує виконання ОСОБА_3 будь-якої роботи як у приміщенні та на обладнанні, яке використовує ФОП ОСОБА_1 для здійснення підприємницької діяльності, так і поза цим приміщенням.

Що стосується інформації про те, що в ході інспекційного відвідування цей чоловік повідомив, що працює на « ОСОБА_34 », враховуючи те, що у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 (гараж) підприємницьку діяльність здійснює як ФОП ОСОБА_1 так і ФОП ОСОБА_20 , вказана обставина не є належним доказом на підтвердження можливого існування трудових відносин між ОСОБА_3 саме з ФОП ОСОБА_1 , що не було враховано перевіряючими під час здійснення заходу державного контролю та винесення спірної постанови.

Крім того, суд зазначає, що відповідно п. 19 Порядку №823 матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

Проте, в Акті № ХК29301/1442/НД/АВ від 16.08.2021 р. відсутні відомості про долучення матеріалів відеофіксації до вказаного акту.

Крім того, під час проведення інспекційного відвідування з метою перевірки виконання вимог припису від 16.08.2021 р. за № ХК29301/1442/НД/АВ/П відповідач також посилається на те, що ним виявлено 1 працівника - ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору, але крім фіксації цієї інформації в акті № ХК29301/1442/НД/АВ/П-ХК29493/1442/НД/АВ від 21.09.2021 р., жодних інших доказів, зокрема відеозапису, відповідачем не надано.

Положеннями ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені вище обставини, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідачем у справі належними та допустимими доказами не доведено факту допуску ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору та виконання цієї особою роботи саме в інтересах ФОП ОСОБА_1 та взагалі факту виконання трудових функцій (роботи), оскільки ця особа зафіксована поза межами приміщення, в якому здійснює підприємницьку діяльність позивач.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивача притягнуто відповідальності на підставі абз.3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України та застосовано штраф у розмірі 180000 грн.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

В свою чергу, абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України визначено, що вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення

Як вказувалося вище, 16.08.2021 року відповідачем складено попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю № ХК29301/1442/НД/АВ/П/№120, яким ФОП ОСОБА_1 попереджено про відповідальність (фінансову, кримінальну) за порушення законодавства про працю, які виявлені в ході інспекційного відвідування, а саме: допуск до роботи 19 працівників, з якими не укладено трудових договорів (а.с. 115-116, т. 1).

Разом з тим, оскільки відповідачем не доведено факту перебування однієї особи - ОСОБА_3 у трудових відносинах без укладення трудового договору саме із ФОП ОСОБА_1 , з урахуванням висновків, які неведені вище, притягнення позивача до відповідальності саме на підставі абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України є неправомірним, оскільки відсутній встановлений факт повторного допуску особи до роботи без укладення трудового договору, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що постанова Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 19.10.2021 №ХК29301/1442/НД/АВ/П-ХК29493/1442/НД/АВ-ФС у розмірі 180000,00 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

Що стосується вимоги позивача про скасування припису від 16.08.2021р. №ХК29301/1442/НД/АВ/П ГУ Держпраці у Харківській області, складений щодо ФО-П ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що оскільки під час судового розгляду справи судом не встановлено суттєвих процедурних порушень, які під час проведення інспекційного відвідування, так і під час складення цього припису, а позивачем не наведено обґрунтованих мотивів, які могли б слугувати підставою для визнання цього припису протиправним і судом першої інстанції в цій частині вимог надана належна оцінка дотримання відповідачем процедури проведення заходу державного контролю, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

На підставі наведених вище мотивів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для частково задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Що стосується розподілу судових витрат у цій справі, колегія суддів зазначає, що у відповідності ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи судом встановлено, що при зверненні до суду першої інстанції позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4540,00 грн. згідно квитанції № 0.0..1 від 18.11.2021 р.

Згідно квитанції № 6940-2529-7724-1196 від 07.12.2022 р. при поданні апеляційної скарги позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2700,00 грн., а на виконання вимог ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 03.05.2023 р. про залишення апеляційної скарги без руху, позивачем доплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4110,00 грн.

Таким чином, загальний розмір сплаченого судового збору у цій справі складає 11350,00 грн., а тому, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 139 КАС України, суд дійшов до висновку, що на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 5675,00 грн., тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 14000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-4 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Така правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі №569/17904/17.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Такий висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 21.03.18 у справі №815/4300/17, від 11.04.18 у справі № 814/698/16, від 18.10.18 у справі № 813/4989/17.

Згідно з частиною шостою статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Виходячи з положень частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд указав, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Зазначені висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 520/7431/19 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вказані критерії закріплені у ч. 5 ст. 134 КАС України.

Зі змісту норм частин 4, 5 та 6 ст. 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

З матеріалів справи судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 та АО «Справар» укладено договір № 2909/21-ПД-02 від 29.09.2021 р. про надання правової (правничої) допомоги, за умовами якого адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку , що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (а.с. 67-71, т. 1).

Відповідно до додаткової угоди № 1 до Договору № 2909/21-ПД-02 від 29.09.2021 р. про надання правової (правничої) допомоги, сторони погодили, що ними визначено обсяг та зміст правової допомоги, а також розмір гонорару за правову допомогу ФО-П ОСОБА_1 у підготовці позовної заяви до Харківського окружного адміністративного суду по справі про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення на керівника, скасування постанови винесеної за результатами розгляду акту позапланового заходу державного нагляду винесеного ГУ Держпраці у Харківській області № ХК29301/1442/НД/АВ/П-ХК29493/1442/НД/АВ від 21.09.2021р.: юридична консультація клієнта щодо судового розгляду справи вартість 1500 грн.; правовий аналіз представлених клієнтом документів, підготовка доказів, виготовлення копій документів вартість 2000 грн.; моніторинг судової практики з аналогічних питань вартість 1500,00 грн.; підготовка процесуальних документів Позивача (Клієнта) вартість 2000,00 грн.; ведення справи у суді першої інстанції вартість 7000,00 грн.

Відповідно до рахунку на оплату № 312 від 29.09.2021 р. та квитанції № Т8ЕМ-Т09Т-5НХ7-48В9 від 30.09.2021 р. позивачем сплачено суму у розмірі 14000,00грн.

Разом з тим, згідно акту надання послуг № 314 від 30.09.2021 р., виконавцем були виконані наступні роботи (надані такі послуги): юридична консультація клієнта щодо судового розгляду справи вартість 1500 грн.; правовий аналіз представлених клієнтом документів, підготовка доказів, виготовлення копій документів вартість 2000 грн.; моніторинг судової практики з аналогічних питань вартість 1500,00 грн.; підготовка процесуальних документів Позивача (Клієнта) вартість 2000,00 грн.

Загальна вартість фактично наданих послуг склала 7000,00 грн.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем заявлялося клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, дослідивши надані позивачем докази на підтвердження факту понесення ним витрат на правничу допомогу, обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність понесених витрат зі складністю справи, а також заявлення відповідачем клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла до висновку, що співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, значенням справи для сторони, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру є витрати у розмірі 3500,00 грн., які підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 року по справі №520/23990/21 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 19.10.2021 р. № ХК29301/1442/НД/АВ/П-ХК29493/1442/НД/АВ-ФС та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 19.10.2021 №ХК29301/1442/НД/АВ/П-ХК29493/1442/НД/АВ-ФС у розмірі 180000,00 грн.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 року по справі № 520/23990/21 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Харківській області () на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 5675,00 грн. (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять гривень) 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Харківській області () на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. (три тисячі п`ятсот гривень) 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 13.11.2023 року.