Справа № 140/9683/23
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 140/9683/23 пров. № А/857/13130/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Довгополова О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Любешівського сектору Управління державної міграційної служби України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року у справі № 140/9683/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Любешівського сектору Управління державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Ковальчук В.Д. в м. Луцьку Волинської області 14.06.2023 року в порядку письмового провадження), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Любешівського сектору Управління Державної міграційної служби України у Волинській області (далі - відповідач) про визнання протиправною відмови у видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ (далі Положення № 2503-ХІІ); зобов`язання відповідача оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в статті 21 Закону України від 20 грудня 2012 року № 5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі Закон № 5492-VI) передбачено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. З прийняттям цього Закону паспорт громадянина України оформляється територіальними органами та підрозділами ДМС, що забезпечені відповідним обладнанням, всім визначеним законодавством категоріям громадян, починаючи з чотирнадцятирічного віку, тільки у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Позивач просила оформити її неповнолітній дитині паспорт громадянина України у формі книжечки. Однак, жодних правових підстав для оформлення паспорта у формі книжечки немає, оскільки право на оформлення паспорта громадянина України у такій формі відповідно до Положення № 2503-ХІІ виникає в особи після досягнення ним 16-річного віку, за умови особистого звернення з відповідною заявою за формою, встановленою МВС України. Апелянт звернув увагу, що ОСОБА_2 , станом на день звернення до відповідача не виповнилося 16 років, тому таке звернення є передчасним, а відтак у відповідача були відсутні законні підстави для видачі такого паспорта. Отже, дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства України.

Позивач скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, просив в задоволенні такої відмовити.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 21.05.2007 серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 та його законний представник звернулися до Любешівського сектору Управління Державної міграційної служби України у Волинській області із заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України старого зразка у вигляді книжечки.

Листом від 01.04.2023 № 0720-81/0720.2-23 відповідач повідомив, що за законодавством громадянам видається паспорт тільки у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, починаючи з 14-го віку. Оформлення і видачу паспорта зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1994 № 353, здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, зокрема, особі, яка досягла 16-річного віку. У листі також зазначено, що ОСОБА_1 було подано заяву-анкету для внесення інформації до Єдиного державного реєстру у зв`язку із оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон, у зв`язку із чим було видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон, строком дії до 13.06.2020. Отже, альтернативний вибір було зроблено, оформивши паспорт громадянина України для виїзду за кордон, надавши при цьому згоду на обробку персональних даних засобами ЄДДР, і УНЗР у Реєстрі відносно позивача вже сформовано 876, який не змінюється при наступних операціях у Реєстрі. Враховуючи викладене, Любешівський сектор Управління Державної міграційної служби України у Волинській області відмовив в оформленні та видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Відповідно до приписів статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частиною третьою статті 13 Закону № 5492-VI передбачено, що паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 14 Закону № 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.

Разом з тим, на даний час діє Положення № 2503-ХІІ, відповідно до пункту другого якого, паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Згідно з пунктом 3 Положення № 2503-ХІІ бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У постанові від 19 вересня 2018 року Велика Палата Верховного Суду у зразковій справі № 806/3265/17 висловила правову позицію, згідно з якою особа не позбавлена можливості отримання паспорта у вигляді книжечки замість паспорта у вигляді ID-картки.

Водночас, апеляційний суд встановив, що станом на час звернення до відповідача із заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України у формі книжечки ОСОБА_3 не виповнилося 16 років.

Згідно з частиною другою статті 21 Закону № 5492-VI кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.

Разом з тим, відповідно до пункту 2 Положення № 2503-ХІІ паспорт громадянина України (далі - паспорт) видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Отже, з прийняттям Закону № 5492-VI, паспорт громадянина України видається з 14 років та є обов`язком особи, яка досягла 14 років, його отримати.

Відсутність паспорту громадянина України з 14 років перешкоджає такій особі у реалізації її гарантованих Конституцією України прав та свобод.

У свою чергу паспорт громадянина України у формі книжечки, як це передбачено Положенням № 2503-ХІІ, видається з 16 років.

Відповідно до частини третьої статті 7 КАС у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

З огляду на те, що Закон № 5492-VI має вищу юридичну силу ніж Положення № 2503-XII, то у спірних правовідносинах щодо віку видачі паспорту громадянина України необхідно застосувати приписи статті 21 Закону № 5492-VI.

Також, суд акцентує увагу на тому, що положення статті 21 Закону України № 5492-VI мають імперативний характер щодо зобов`язання кожного громадянина України, який досяг 14-річного віку, отримати паспорт громадянина України.

Оскільки чинна редакція Закону № 5492-VI не передбачає альтернативи паспортам з безконтактним електронним носієм дітям з 14 до 16 років і не може забезпечити реалізацію такого права, то це право має реалізовуватися у спосіб, передбачений Положенням № 2503-XII, шляхом видачі паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки без електронного носія до досягнення дитиною 16 років.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 листопада 2021 року в справі № 420/4049/20 та 21 грудня 2022 року в справі № 420/5353/20.

Отже, відповідач протиправно відмовив у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки.

Суд першої інстанції правомірно відхилив доводи відповідача, на які той також покликається і в апеляційній скарзі, щодо вибору ОСОБА_1 для оформлення та видачі її неповнолітньому сину паспорта громадянина України для виїзду за кордон у вигляді ID-картки.

Так, як вірно зазначив у спірному рішенні суд першої інстанції, З цього приводу суд звертає увагу, що згоду на внесення до Єдиного державного демографічного реєстру інформації про неповнолітнього сина ОСОБА_2 надала матір ОСОБА_1 як законний представник. Разом з тим, така згода надана законним представником неповнолітнього сина під час оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, водночас заяву про видачу паспорта громадянина України також подано ОСОБА_2 , який вправі здійснити власний вибір в оформленні та видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки або у вигляді ID-картки. Відтак, враховуючи те, що заяву про видачу ОСОБА_2 паспорта громадянина України для виїзду за кордон у вигляді ID-картки подала його законний представник, а ОСОБА_2 висловив бажання отримати паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки, подавши заяву відповідачу, тому останній має право вибору на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення даного позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та дотриманні норм процесуального права, а тому оскаржуване рішення суду є законними та обґрунтованими і скасуванню не підлягає.

Наведені ж в апеляційній скарзі доводи не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Любешівського сектору Управління державної міграційної служби України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року у справі № 140/9683/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді О. М. Довгополов
В. Я. Качмар