Справа № 420/1506/23
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/1506/23

Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

перевіривши апеляційну скаргу Одеської митниці (відокремленого підрозділу Держмитслужби, без статусу юридичної особи публічного права) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці (відокремленого підрозділу Держмитслужби, без статусу юридичної особи публічного права) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року задоволений в повному обсязі адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія».

Отримавши 25.03.2023 копію рішення суду першої інстанції та не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Одеська митниця (відокремлений підрозділ Держмитслужби, без статусу юридичної особи публічного права) через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 17.10.2023 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою від 24.10.2023 П`ятий апеляційний адміністративний суд визнав неповажними підстави пропуску Одеською митницею (відокремленим підрозділом Держмитслужби, без статусу юридичної особи публічного права) строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року у справі №420/1506/23, та залишив апеляційну скаргу без руху, надавши апелянту строк для усунення недоліків, а саме:

- для зазначення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження з наданням доказів на підтвердження існування таких інших підстав;

- для зазначення підстав, відповідно до яких апелянт за законом звільняється від сплати судового збору, або - для надання документу про доплату судового збору в сумі 644,16 грн, та документу про сплату судового збору в сумі 322,80 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 18 КАС України, адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставляння копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставляння.

Відповідно до ч. 7. ст. 251 КАС України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Відповідно до п. 5.8 розділу І «Загальні положення» Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищою Ради Правосуддя №1845/0/15-21 від 17.08.2021, «офіційна електронна адреса» це сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України.

04.09.2021 ВРП на сайті Судова влада оприлюднила оголошення про створення та забезпечення функціонування трьох підсистем (модулів) ЄСІТС: «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистеми відеоконференцзв`язку (https://court.gov.ua/press/news/1173657).

Таким чином, перебіг процесуального строку, початок яких пов`язаний з моментом вручення процесуального документу учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставляння документів до Електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», порядок використання якої затверджено наказом ДП «Центр судових сервісів» від 22.09.2021 №74-ОД.

Так, відповідно до матеріалів апеляційного провадження, копія ухвали апеляційного суду від 24.10.2023 була доставлена до Електронного кабінету апелянта в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» 24.10.2023 о 18:23 год.

Таким чином, документ вважається доставленим апелянту 25.10.2023, а тому недоліки апеляційної скарги мали бути усунені у строк до 06.11.2023 включно.

30.10.2023 від апелянта через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій апелянт зазначає про помилковість розрахунку судового збору, який мав бути сплачений при поданні апеляційної скарги.

Щодо суми судового збору, яка підлягала сплаті за подання апеляційної скарги в цій справі, апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на помилковість розрахунків суду апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції в ухвалі від 24.10.2023, навів розрахунок суми судового збору, виходячи з того, що в цій справі, у 2023 році позивачем юридичною особою при поданні позовної заяви було заявлено дві вимоги, а саме:

- одна вимога немайнового характеру (оскарження картки відмови у митному оформлені);

- вимога майнового характеру на суму 144363,12 грн (що становить різницю між митними платіжками обрахованими до коригування митної вартості та після прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів).

Також апеляційний суд враховував і те, що рішення суду першої інстанції оскаржується в повному обсязі.

Відповідно до ч.1, ч. 2 (таблиці ставок) ст. 4 Закону України Про судовий збір судовий збір за подання апеляційної скарги справляється:

- щодо вимог майнового характеру, заявлених юридичною особою, в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), тобто 150 відсотків від 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не більше 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

- щодо вимог немайнового характеру, заявлених юридичною особою, в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), тобто 150 відсотків від 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік з 01 січня 2023 року встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2684 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України Про судовий збір, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За приписами частини 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, при поданні в цій справі апеляційної скарги в електронному вигляді, апелянт був зобов`язаний надати докази сплати судового збору в сумі 3220,80 грн. стосовно вимог майнового характеру (мінімальний розмір з урахуванням коефіцієнту 0,8) та 3220,80 грн стосовно однієї вимоги немайнового характеру (з урахуванням коефіцієнту 0,8), що також становить мінімальну суму.

Натомість до апеляційної скарги апелянт надав докази сплати судового збору лише в сумі 2576,64 грн (платіжна інструкція №1747 від 26.09.2023).

Отже, апелянт мав надати докази доплати судового збору в сумі 644,16 (3220,80-2576,64) та докази сплати судового збору в сумі 3220,80 грн.

Станом на 06.11.2023 апелянт не надав докази спати судового збору в повному обсязі, але у заяві від 30.10.2023 заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору посилаючись на відсутність коштів, рішення ЄСПЛ та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи від 14.05.1981, норми КАС України та Митного кодексу України.

При розгляді та вирішенні вказаного клопотання апеляційнийсуд враховує таке.

Умови, за яких суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору або відстрочити його сплату та перелік суб`єктів, до яких таке звільнення (відстрочення) застосовується, обумовлені статтею 8 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Таким чином, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Суд також виходить з того, що саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про відстрочення сплати судового збору; обов`язок сплатити судові збори, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

При прийнятті таких висновків суд враховує положення п. 1 ч. 2 ст. 129 Конституції України, згідно з яким однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Разом із цим, підстави, які визначені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», як умови для відстрочення сплати судового збору, не передбачені для суб`єктів владних повноважень.

Обставини, пов`язані з неможливістю сторони сплатити судовий збір, у тому числі, пов`язані з фінансуванням суб`єкта владних повноважень з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не є підставою для відстрочення від сплати судового збору.

Необхідність сплати судового збору певне обмеження при зверненні до суду, однак воно є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, яка як одну із засад судочинства визначає рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Не є підставою для відстрочення сплати судового збору посилання апелянта суб`єкта владних повноважень урядової організації, на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод; на практику ЄСПЛ, оскільки, відповідно до Регламенту Суду від 01.11.2003 року, та приписів ст. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конвенція та рішення ЄСПЛ спрямовані на захист прав осіб, неурядових організацій, групи осіб.

Отже, відсутні правові підстави для задоволення клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору.

Таким чином, станом на 13.11.2023 апелянт не усунув недоліки апеляційної скарги в частині надання доказів сплати судового бору в повному обсязі.

Перевіряючи усуненні апелянтом недоліків апеляційної скарги в частині наведення інших підстав для поновлення строку апеляційного оскарження апеляційний суд зазначає таке.

До апеляційної скарги апелянт додав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка була вмотивована тим, що вперше апеляційна скарга була подана з дотримання строків на апеляційне оскарження, але через несплату судового збору вона була залишена без руху, а в подальшому повернута апелянту, не зважаючи на заявлене клопотання про відстрочення сплати судового збору. Також апелянт посилався на рішення ЄСПЛ, судові рішення Верховного Суду. Натомість вказані підстави були визнані неповажними ухвалою апеляційного суду від 24.10.2023.

У якості інших підстав поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянт у заяві від 30.10.2023 посилається на подання апеляційної скарги вперше з дотриманням строків на апеляційне оскарження, повернення вперше поданої апеляційної скарги, відсутність коштів, наявність права на апеляційне оскарження, постанови Верховного Суду.

Також апелянт звертає увагу на те, що повторно апеляційна скарга була подана у межах розумного строку, повторно подана апеляційна скарга не містила недоліків (на час подання повторно апеляційної скарги судовий збір був сплачений), що свідчить про добросовісну реалізацію митним органом свого права на апеляційне оскарження.

При перевірці наведених апелянтом інших підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до матеріалів апеляційного оскарження, інформації КП ДСС, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене 24.03.2023, повний текст судового рішення складений 24.03.2023, а тому останнім днем подання апеляційної скарги є 24.04.2023. Копія рішення суду першої інстанції була доставлена до електронного кабінету апелянта через підсистему ЄСІТС Електронний суд 25.03.2023 о 12:27 грн (субота вихідний день), а тому вважається врученою апелянту 27.03.2023.

Вперше апеляційна скарга була подана апелянтом 17.04.2023, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 295 КАС України, але ухвалою апеляційного суду від 19.04.2023 була залишена без руху через її невідповідність вимогам п.8 ч. 2 та п. 4 ч. 5 ст. 296 КАС України та п. 1 ч. 5 та ч. 6 ст. 296 КАС України.

Ухвалою апеляційного суду від 01.05.2023 апелянту було відмовлено у задоволенні клопотань про відстрочення слати судового збору та про продовження процесуального строку, наданого судом для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного суду від 05.05.2023 вперше подана апеляційна скарга була повернута апелянту через не усунення всіх недоліків апеляційної скарги. Вказана ухвала апеляційного суду отримана апелянтом 05.05.2023в електронному кабінеті підсистеми ЄСІТС Електронний суд.

Повторно апеляційна скарга подана через підсистему ЄСІТС Електронний суд 17.10.2023, тобто більш ніж через шість місяців з дати отримання копії ухвали апеляційного суду від 05.05.2023 про повернення вперше поданої апеляційної скарги.

При цьому повторно подана апеляційна скарга містить такі самі недоліки, як і вперше подана апеляційна скарга, зокрема відсутні докази сплати судового збору в повному обсязі.

Отже є такими що спростовані наведені апелянтом у якості інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження доводи щодо повторного подання апеляційної скарги у межах розумного строку (через шість місяців з дня отримання копії ухвали про повернення вперше поданої апеляційної скарги), щодо відповідності апеляційної скарги вимогам ст. 296 КАС України (надані докази про часткову сплату судового збору). Наведене не свідчить про добросовісну реалізацію митним органом свого права на апеляційне оскарження.

Не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження посилання апелянта суб`єкта владних повноважень урядової організації, на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод; на практику ЄСПЛ, оскільки, відповідно до Регламенту Суду від 01.11.2003 року, та приписів ст. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конвенція та рішення ЄСПЛ спрямовані на захист прав осіб, неурядових організацій, групи осіб.

Також апеляційний суд зазначає, що обставини, пов`язані з неможливістю сплатити судовий збір, у тому числі, пов`язані з фінансуванням суб`єкта владних повноважень з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки в цій справі розмір судового збору є мінімальним як для вимоги немайнового характеру, так і для вимоги майнового характеру.

Отже наведені апелянтом інші підстави пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними.

Відповідно до ч. 3 ст. 299 КАС України, питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Наявність передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України підстави для повернення скарги, а саме не усунення її окремих недоліків щодо форми та змісту (не пов`язаних з недотриманням процесуального строку) після залишення скарги без руху, поряд з відсутністю підстав для поновлення строку, не виключає відмову у відкритті провадження за такою скаргою саме з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України (постанова ВП ВС від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19).

За таких обставин, має бути відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційної скаргою Одеської митниці (відокремленого підрозділу Держмитслужби, без статусу юридичної особи публічного права) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року у справі №420/1506/23.

Керуючись ст. ст. 121, 133, 248, 295, 298, 299, 321, 325, 327-329 КАС України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання Одеської митниці (відокремленого підрозділу Держмитслужби, без статусу юридичної особи публічного права) про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року у справі №420/1506/23.

Визнати неповажними причини пропуску Одеською митницею (відокремленим підрозділом Держмитслужби, без статусу юридичної особи публічного права) строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року у справі №420/1506/23.

Відмовити Одеській митниці (відокремленому підрозділу Держмитслужби, без статусу юридичної особи публічного права) у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року у справі №420/1506/23.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеської митниці (відокремленого підрозділу Держмитслужби, без статусу юридичної особи публічного права) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року у справі №420/1506/23 - залишити без руху.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький