Справа № 140/5034/23
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/5034/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Кушнір С.В.,

за участю представника позивача Сахарчука А.А.,

представників третьої особи на стороні позивача Лебідь Ю.В., Христюк А.В.,

представника відповідача Кумановського Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області, Міністерство фінансів України, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до Комунального підприємства Нововолинськводоканал Нововолинської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Нововолинська міська рада про стягнення простроченої заборгованості за кредитом,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області звернулося в суд з позовом до Комунального підприємства Нововолинськводоканал Нововолинської міської ради про стягнення простроченої заборгованості за кредитом, наданим відповідно до договору субкредитування № 13010-05/68 від 03.05.2017 в розмірі 23 634 764,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 №174 «Питання обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості», Головним управлінням Державної казначейської служби України у Волинській області на адресу Головного управління ДПС у Волинській області скеровано подання № 1, 2, 3 від 27.02.2023 для здійснення заходів щодо стягнення з відповідача простроченої заборгованості за бюджетними позичками та фінансовою допомогою на загальну суму 23 634 764,10 грн, в тому числі: 20 880 741,54 грн основного боргу згідно подання №1 від 27.02.2023; 2 559 802,00 грн відсотки згідно подання №2 від 27.02.2023 та 194 220,57 грн. пені згідно подання №3 від 27.02.2023.

На даний час вказана заборгованість відповідачем не погашена.

Бюджетна позичка надавалась відповідачу відповідно до договору про субкредитування, укладеним між Міністерством фінансів України, Міністерством регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України, Нововолинською міською радою, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та комунальним підприємством «Нововолинськводоканал» Нововолинської міської ради від 03.05.2017 №13010-05/68 про використання позики, що надається Україні Міжнародним банком реконструкції та розвитку згідно з угодою про позику «Другий проект розвитку міської інфраструктури» від 26.05.2014№8391-UА.

З врахуванням наведеного просить стягнути з відповідача прострочену заборгованість за кредитом, наданим відповідно до договору субкредитування № 13010-05/68 від 03.05.2017 в розмірі 23 634 764,10 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Міністерство фінансів України, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а також залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Нововолинську міську раду (т. 1 а.с. 26-27).

Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області у поясненні від 19.04.2023 (т. 1 а.с. 62-64) зазначило, що листом від 04.11.2022 № 05-09-06/5748 повідомляло Комунальне підприємство «Нововолинськводоканал» Нововолинської міської ради про підтвердження нарахованої пені в сумі 194 220,57 грн на прострочену заборгованість перед державним бюджетом за кредитом, наданим відповідно до договору субкредитування № 13010-05/68 від 03.05.2017.

Міністерство фінансів України у поясненні від 21.04.2023 (т.1 а.с. 76-82) просило позов задовольнити та зазначило, що підприємство «Нововолинськводоканал» є стороною договору про субкредитування від 03.05.2017 № 13010-05/68 (позика Міжнародного банку реконструкції та розвитку від 26.05.2014 № 8391-UA) в рамках спільного з МБРР проекту «Другий проект розвитку міської інфраструктури».

Відповідно до Договору про субкредитування від 03.05.2017 №13010-05/68 Міністерство фінансів України, яке діє як фінансовий агент Уряду України (далі - Субкредитор), зокрема, рекредитує підприємству «Нововолинськводоканал» (далі - Субпозичальник) частину коштів позики на платній, зворотній, строковій основі, а Субпозичальник зобов`язується використовувати надані кошти відповідно до умов цього Договору, Угоди про позику, виконувати інші зобов`язання, передбачені цим Договором, повернути отриману суму Субкредиту, сплатити відсотки за користування ним та інші платежі, нараховані згідно з положеннями цього Договору. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 №174 Мінфін веде облік заборгованості, зокрема простроченої, за кредитами, залученими державою або під державні гарантії.

Станом на 01.02.2023 у підприємства КП «Нововолинськводоканал» була наявна заборгованість перед державним бюджетом за: основною сумою боргу - 571 001,94 дол. США (20 880 741,54 грн); відсотками - 70 000,00 дол. США (2 559 802,00 грн); пенею - 194 220,57 грн.

Таким чином за вказаним договорам у КП «Нововолинськводоканал» виникла заборгованість перед державним бюджетом за кредитами, залученими державою на суму 23 634 764,11 гривень.

Розмір заборгованості відповідача підтверджується поданнями Головним управлінням Державної казначейської служби України у Волинській області № 1,2,3 від 27.02.2023 на загальну суму 23 634 764,10 грн. При цьому, подання органу Державної казначейської служби, внесене до контролюючих органів в порядку та у спосіб, встановлені чинним законодавством, є достатньою та належною підставою для стягнення з боржника простроченої заборгованості боргу перед державним бюджетом за кредитами залученими державою.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у поясненні від 26.04.2023 (т. 1 а.с. 89-90) зазначила, що з 19.05.2017 здійснення заходів зі встановлення КП «Нововолинськводоканал» економічно обґрунтованих тарифів, затвердження інвестиційних програм та забезпечення включення необхідного обсягу коштів до тарифів з метою погашення підприємством кредиту та процентів за користування кредитом належить до повноважень Нововолинської міської ради та її виконавчого комітету.

КП «Нововолинськводоканал» у відзиві на позовну заяву (т. 1 а.с. 96-99), додаткових пояснення (т. 1 а.с. 143-146) позовні вимоги заперечує в частині стягнення основної заборгованості в сумі 18869468,54 грн та відсотків в розмірі 2100273,00 грн. В обґрунтування своєї позиції вказує, що 03.05.2017 між Міністерством фінансів України, Міністерством регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України, Нововолинською міською радою, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та підприємством «Нововолинськводоканал», укладений договір про субкредитування №13010-05/68, відповідно до умов якого Субкредитор рекредитує Субпозичальнику частину коштів позики (далі - Субкредиг) у сумі 5 999 962,50 дол. США та включає початкову разову комісію (0,25% від суми субкредиту, що складає 14 962,50 дол. США), на платній, зворотній, строковій основі, а Субпозичальник зобов`язується використовувати надані кошти відповідно до умов цього Договору, Угоди про позику, виконувати інші зобов`язання, передбачені цим Договором, повернути отриману суму Субкредиту, в тому числі початкову разову комісію, сплатити відсотки за користування ним та інші платежі, нараховані згідно з положеннями цього Договору. Міністерство зобов`язується належним чином виконувати функції відповідального виконавця Проекту, зокрема, забезпечити виконання зобов`язань України за Угодою про позику, крім тих, що безпосередньо належать до компетенції Субкредитора та Субпозичальника. в тому числі забезпечувати залучення до виконання Угоди про позику та Проекту інші державні органи відповідно до їх компетенції, прийняття у разі потреби відповідних нормативно-правових актів, забезпечити належне впровадження Субпозичальником Договору та. в межах своєї компетенції, належне виконання умов Угоди про позику та цього Договору, здійснювати контроль за належним впровадженням Проекту та інше.

Як вбачається з реєстру здійснених операцій в системі Client Connection Міжнародного банку реконструкції та розвитку (IBRD) станом на 01.01.2023 загальна використана сума кредиту з (комісією) становить 5 711 521,98 дол. США.

29.06.2021 відповідачем було здійснено повернення не використаних коштів в сумі 36 061,54 дол. США. Тобто, сума кредиту становить 5 711 521,98 дол. США. На момент здійснення платежів до 15.12.2021; 15.06.2022 та 15.12.2022 розмір платежів мав би бути перерахований з врахуванням суми повернення невикористаних коштів. Однак, як вбачається з листів Міністерства Фінансів України, розмір платежів, який вони просили сплатити був більшим ніж передбачено графіком погашення.

На виконання листів Міністерства фінансів України від 20.05.2021 за №19040-10/15846 та від 14.12.2021 №19040-10-6/38535 у 2021 році КП «Нововолинськводоканал» сплатило: відсотки за надання Субкредиту в сумі 36 378,57 дол. США, що еквівалентно 988 919,11 грн; тіло позики в сумі 409 440,62 дол. США, що еквівалентно 12 405 392,95 грн; плати за надання гарантій та позик в сумі 508,27 дол. США, що еквівалентно 13 836,79грн.

Заборгованість за 2021 рік становить 55 000 дол. США, що еквівалентно 2 011 273,00 грн.

На виконання листів Міністерства фінансів України від 23.05.2022р. за №19040-10- 6/10422 та від 09.12.2022 №19040-10-6/29439 у 2022 році КП «Нововолинськводоканал» сплатило: - відсотки за надання Субкредиту в сумі 49 600,85 дол. США, що еквівалентно 1 665 735,6грн. Заборгованість становить 55 000,00 дол. США що еквівалентно 2011273 грн; -плати за надання гарантій та позик в сумі 487,21 дол. США, що еквівалентно 16 032,19грн.

Заборгованість за 2022 рік по тілу позики становить 461 001,94 дол. США, що еквівалентно 16 858 195,54 грн.

Тобто, у КП «Нововолинськводоканал» існує наступна заборгованість по договору субкредитування №13010-05/68 від 03.05.2017: за 2021 рік заборгованість по тілу кредиту в розмірі 55 000 дол. США, що еквівалентно 2 011 273,00 грн; за 2022 рік заборгованість по відсоткам за надання кредиту в сумі 55 000,00 дол. США, що еквівалентно 2 011 273 грн. та по тілу позики в розмірі 461 001,94 дол. США, що еквівалентно 16 858 195,54 грн.

Однак, враховуючи те, що з 24.02.2022 в Україні введений військовий стан, то відповідач не вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань щодо сплати платежів у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин.

Розділом V Договору про субкредитування від 03.05.2017 №13010-05/68 передбачено, що сторони не вважаються такими, що не виконали умов Угоди про позику, у разі настання форс-мажорних обставин-непередбачених та непереборних подій, що відбуваються незалежно від волі і бажання Сторін Договору (війна, блокада, страйк, пожежа, аварія, паводок, інше стихійне лихо, заборона експорту (імпорту), валютні обмеження або інші обмеження права власності на сировину чи готову продукцію, у тому числі на їх переміщення, прийняті державою, або відповідним державним органом). Форс-мажорні обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, що видані Торгово-промисловою палатою або іншим компетентним органом.

28.02.2022 Торгово-промислова палата на своєму сайті розмістила офіційний лист за №2024/02.0-7.1 відповідно до якого підтвердила, що воєнний стан в України є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних атів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Враховуючи те, що війна в Україні позбавила підприємство можливості встановити тарифи для населення, які б забезпечили отримання Субпозичальником дохід погашення кредиту на які підприємство сподівалось беручи його, дані обставини вважає форс-мажорними.

Строк виконання зобов`язань, щодо сплати основного платежів за договором вважає не простроченим, а таким, що не настав відповідно до Розділу V Договору.

Тому, нарахування та стягнення заборгованості за 2022 рік по відсоткам за надання кредиту в сумі 55 000,00 дол. США, що еквівалентно 2 011 273 грн. та по тілу позики в розмірі 461 001,94 дол. США, що еквівалентно 16 858 195,54 грн. вважає незаконним.

Щодо нарахування стягнення пені в розмірі 194 220,57 грн. зазначає, що 24.03.2021 між Міністерством фінансів України. Міністерством регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України, Нововолинською міською радою та підприємством Нововолинськводоканал» було укладено Додаткову угоду №13010-05/68-4, відповідно до якої Сторони домовились внести до Договору такі зміни: пункт 18.2 статті XVIII розділу IV доповнити новим абзацом такого змісту: «У разі прострочення Субпозичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання своїх обов язків із своєчасного погашення основної суми Субкредиту, сплати відсотків за користування ним, маржі та інших платежів, передбачених цим Договором, Субпозичальник звільняється від сплати на користь Субкредитора пені за таке прострочення». Ця Додаткова угода набуває чинності з дня її підписання Сторонами і є невід`ємною частиною Договору. Сторони погодились, що дія цієї Додаткової угоди поширюється на відносини, що виникли між Сторонами з дня встановлення Кабінетом Міністрів України на всій території України карантину, а саме - з 12 березня 2020 року.

Листом від 24.04.2023 за №19040-02-10/11164 Міністерство фінансів підтвердило, що положення вищезазначеної додаткової угоди є чинними станом на дату цього листа.

Тобто, Субпозичальник звільнений від сплати пені за прострочення сплати платежів з 11.03.2020 по 30 день завершення дії карантину в Україні.

Враховуючи те, що карантин в Україні продовжено до 30.06.2023, то нарахування пені суперечить умовам додаткової угоди.

З врахуванням наведеного просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Міністерство фінансів України у поясненні на відзив (т. 1 а с. 117-121), додатковому пояснені (т. 1 а.с. 172-177) не погодилось з аргументами відповідача, наведеними у відзиві, та вказує на те, що станом на 01.02.2023 відповідач допустив заборгованість перед державним бюджетом на суму у розмірі 23 634 764,10 грн, що складається з основної суми боргу 571 001,94 дол. США, еквівалент 20 880 741,54 гривень, відсотків - 70 000,00 дол. США еквівалент 2 559 802,00 гривень, та також нарахованої пені у розмірі 194 220,57 гривень. Вказана заборгованість виникли за наданим кредитом, відповідно до договору про субкредитування від № 13010-05/68 від 03.05.2017. При цьому, за лютий-березень 2023 року з боку підприємства «Нововолинськводоканал» здійснено погашення заборгованості перед державним бюджетом за відсотками та основною сумою боргу, а саме: 1) лютий 2023 року: відсотки - 5 000,00 дол. США (182 843,00 гривень), основна сума боргу - 10 000,00 дол. США (365 686,00 гривень); 2) березень 2023 року: відсотки - 10 000,00 дол. США (365 686,00 гривень), основна сума боргу - 25 000,00 дол. США (914 215,00 гривень).

Щодо застосування положень Розділу V договору до спірних правовідносин у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. Крім того, відповідно до діючого законодавства України форс-мажор (при умові доведення його впливу на конкретні правовідносини) може звільняти лише від відповідальності за порушення зобов`язання, що сталося внаслідок такого форс-мажору, але не звільняє від виконання основного зобов`язання і не є підставою для припинення зобов`язань (стаття 617 ЦК України).

Вказує також і на те, що виданий Торгово-промисловою палатою України 28.02.2022 лист №2024/02.0-7.1 не є підтвердженням форс-мажорної обставини, оскільки згідно діючого законодавства форс-мажорні обставини підтверджуються сертифікатом Торгово-промислової палати України, що видається за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідні) з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Відповідно до діючого законодавства України форс-мажор звільняє лише від відповідальності за порушення зобов`язання, що сталося внаслідок такого форс-мажору, але не звільняє від виконання відповідного зобов`язання і не є підставою для припинення зобов`язань.

Також вважає суперечливим посилання відповідача на застосування до спірних правовідносин недопущення нарахування штрафних санкцій (пені) у період дії карантину, , оскільки статтею 4 Бюджетного кодексу України встановлено, що якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

При цьому позовна заява ГУ ДПС в Волинській області, як органом стягнення, до КП «Нововолинськводоканал» була подана на підставі статті 17 Бюджетного кодексу України та Порядку 174, які є спеціальними нормами законодавства, та відповідно які мають застосовуватися до цих спірних правовідносин.

Представник позивача у відповіді на відзив не погодився з аргументами відповідача та просив позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві (т. 1 а.с. 131-133).

Ухвалою суду від 27.07.2023 ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11:00 год. 06.09.2023 (т. 1 а.с. 158-159).

Ухвалою суду від 18.09.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 14:00 03.10.2023 (т. 2 а.с. 97).

Представник позивача та представники третіх осіб на стороні позивача Міністерства Фінансів України, ГУ ДКС України у Волинській області позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, додаткових поясненнях, просили позов задовольнити.

Представник відповідача КП «Нововолинськводоканал» у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяв та просив у задоволенні позову відмовити.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

03.05.2017 між Міністерством фінансів України, Міністерством регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України, Нововолинською міською радою, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та підприємством «Нововолинськводоканал», укладений договір про субкредитування №13010-05/68.

Комунальне підприємство «Нововолинськводоканал» є учасником проекту «Другий проект розвитку міської інфраструктури» за позикою Міжнародного банку реконструкції та розвитку від 26.05.2014 № 8391-UA наданою Україні.

Відповідно до Договору про субкредитування № 13010-05/68 від 03.05.2017 (далі Договір) (т. 1 а.с. 12-21) підписаного відповідачем, Міністерство фінансів України (Субкредитор) рекредитує Комунальному підприємству «Нововолинськводоканал» (Субпозичальник) частину коштів Позики (далі Субкредит) у сумі 5 999 962,50 дол. США та включає початкову разову комісію (0,25% від суми субкредиту, що складає 14 962,50 дол. США), на платній, зворотній, строковій основі, а Субпозичальник зобов`язується використовувати надані кошти відповідно до умов цього Договору, Угоди про позику, виконувати інші зобов`язання, передбачені цим Договором, повернути отриману суму Субкредиту, в тому числі початкову разову комісію, сплатити відсотки за користування ним та інші платежі, нараховані згідно з положеннями цього Договору.

Згідно п. 5.1 Договору КП «Нововолинськводоканал» погашає основну суму Субкредиту відповідно до графіка погашення, що міститься у Додатку № 1 до цього Договору. У разі зміни графіка погашення позики, викладеного у Додатку 3 Угоди про позику, відповідні зміни вносяться до графіка погашення Субкредиту, що оформлюється додатковою угодою до цього Договору.

Пунктами 5.3-5.5 Договору встановлено Субпозичальникові сплату Субкредитору відсотків на вибрану та непогашену суму Субкредиту за ставкою, що дорівнює відсотковій ставці,- яку сплачує Субкредитор Банку відповідно до розділу 2.04 Угоди про позику у відповідному періоді нарахування відсотків. Про зміну відсоткової ставки Субкредитор інформує Субпозичальника у строки, необхідні для належного виконання останім своїх зобов`язань за цим Договором, але в будь-якому разі не раніше отримання відповідної інформації від Банку. Також Субпозичальник сплачує Субкредитору маржу в розмірі 0,01% річних від вибраної та непогашеної суми Субкредиту. Відсотки, маржа нараховуються з розрахунку календарного фінансового року 4 (360 днів) та на основі фактичної кількості днів у відповідному періоді нарахування відсотків.

Пункт 5.6 Договору встановлює що, сплату відсотків та маржі Субпозичальник здійснює двічі на рік, а саме 15 червня та 15 грудня кожного року.

Також п. 5.11 Договору передбачено, що суми грошових коштів, які сплачуються Субпозичальником Субкредитору відповідно до умов цього Договору та фактично надійшли, спрямовуються на погашення зобов`язань в такій черговості: погашення відсотків за користувшшя коштами Субкредиту, маржі, неустойки, основної суми Субкредиту, інших належних до сплати сум.

Відповідно до п. 8.1.4 Договору Субпозичальник зобов`язаний здійснювати платежі в рахунок погашення боргу за основною сумою Субкредкту, відсотками, маржею та іншими платежами, передбаченими цим Договором, інформувати Субкредитора в триденний строк про зміни банківських установ, у яких знаходяться рахунки Субпозичальника в національній та іноземній валютах.

Пунктом 18.2 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання Субпозичальником своїх обов`язків із своєчасного повернення основної суми Субкредиту, сплати відсотків за користування ним та інших платежів за цим Договором Субпозичальник сплачує Субкредитору пеню з розрахунку 120 відсотків облікової ставки Національного бунку України, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який стягується пеня, від суми недоплати, розрахованої за кожний день прострочення платежу, в порядку, визначеному чинним законодавством України.

Також 24.03.2021 сторонами укладено додаткову угоду до договору субкредитування від 03.05.2017 № 13010-05/68 між Міністерством фінансів України, Міністерством регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України, Нововолинською міською радою та підприємством «Нововолинськводоканал» про використання позики, що надається Україні Міжнародним банком реконструкції та розвитку (Угода про позику «Другий проект розвитку міської інфраструктури») від 26.05.2014 № 8391-UA, відповідно до якої сторони домовились внести зміни та пункт 18.2 статті XVIII Розділу ІV доповнити новим абзацом такого змісту: «У разі прострочення Субпозичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання своїх обов язків із своєчасного погашення основної суми Субкредиту, сплати відсотків за користування ним, маржі та інших платежів, передбачених цим Договором, Субпозичальник звільняється від сплати на користь Субкредитора пені за таке прострочення».

Ця Додаткова угода набуває чинності з дня її підписання Сторонами і є невід`ємною частиною Договору. Сторони погодились, що дія цієї Додаткової угоди поширюється на відносини, що виникли між Сторонами з дня встановлення Кабінетом Міністрів України на всій території України карантину, а саме - з 12 березня 2020 року (постанова КМ України від 11.03.2020 № 211) (т. 1 а.с. 103-104).

Станом на 01.02.2023 за відповідачем рахується заборгованість перед державним бюджетом за вищевказаним договором субкредитування за: основною сумою боргу - 571 001,94 дол. США (20 880 741,54 грн); відсотками - 70 000,00 дол. США (2 559 802,00 грн); пенею - 194 220,57 грн, а всього на загальну суму 23 634 764,11 грн.

Розмір заборгованості відповідача підтверджується поданнями Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області № 1, 2, 3 від 27.02.2023 на загальну суму 23 634 764,10 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст.17 Бюджетного кодексу України встановлено, що державні (місцеві) гарантії надаються на умовах платності, строковості, а також забезпечення виконання зобов`язань у спосіб, передбачений законом.

Частинами 7, 8 Бюджетного кодексу України визначено, що платежі, пов`язані з виконанням гарантійних зобов`язань держави (Автономної Республіки Крим, обласної ради чи міської територіальної громади), здійснюються згідно з відповідними договорами незалежно від обсягу коштів, визначених на цю мету в законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет), у такому ж порядку, як визначено частиною шостою статті 16 цього Кодексу, та відображаються як надання кредитів з бюджету стосовно суб`єктів господарювання, зобов`язання яких гарантовані.

У разі виконання державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) гарантійних зобов`язань перед кредиторами шляхом здійснення платежів за рахунок коштів державного (місцевого) бюджету або шляхом укладання з такими кредиторами договорів про реструктурування сум, повернення яких гарантовано, у суб`єктів господарювання, зобов`язання яких гарантовані, з моменту такого виконання виникає прострочена заборгованість перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) за кредитами (позиками), залученими під державні (місцеві) гарантії, в обсязі фактичних витрат державного (місцевого) бюджету та/або таких реструктурованих сум, а до держави (Автономної Республіки Крим, обласної ради чи міської територіальної громади) переходять права кредитора та право вимагати від таких суб`єктів господарювання погашення заборгованості в установленому законом порядку, якщо такі права не були передбачені відповідними договорами.

Якщо договором, укладеним із суб`єктом господарювання, передбачаються зобов`язання такого суб`єкта з погашення та обслуговування кредитів (позик), залучених державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою), невиконання або неналежне виконання таких зобов`язань за договором тягне перехід до держави (Автономної Республіки Крим, обласної ради чи міської територіальної громади) права стягнення простроченої заборгованості у повному обсязі незалежно від стану виконання державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) зобов`язань за такими кредитами (позиками).

Відповідно до частини 9 статті 17 Бюджетного кодексу України прострочена заборгованість суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб`єкта господарювання податковими органами, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання.

Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) не поширюється.

Постановою Кабінету Міністрів України №174 від 02.03.2011 затверджено Порядок обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості.

Зазначений Порядок регламентує дії органів виконавчої влади та банків-агентів, які від імені або за дорученням центральних органів виконавчої влади надали суб`єктам господарювання кредити, залучені державою або під державні гарантії, а також дії Мінфіну, який надав бюджетні позички/фінансову допомогу у 1993-1998 роках, та які здійснюють їх обслуговування і ведуть облік заборгованості за ними з метою забезпечення реалізації права вимоги погашення простроченої заборгованості перед державою за такими кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою; встановлює механізм нарахування пені Мінфіном на суми простроченої заборгованості перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, та територіальними органами Державної казначейської служби на суми простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Мінфіном у 1993-1998 роках.

Пунктом 3 вказаного Порядку встановлено, що облік заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами ведеться Мінфіном та банком-агентом у валюті кредиту, в якій вони надані.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що облік простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою ведеться органами Державної казначейської служби у валюті бюджетної позички/фінансової допомоги, в якій вони надані.

Кошти, що надходять до бюджету в рахунок погашення простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою, зараховуються органами Державної казначейської служби на рахунки, відкриті згідно з бюджетною класифікацією.

Перерахунок в іноземну валюту бюджетної позички/фінансової допомоги коштів, що надходять у національній валюті в рахунок погашення заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою, здійснюється за офіційним курсом Національного банку на дату зарахування коштів на рахунки, відкриті органами Державної казначейської служби.

За правильність спрямування коштів (у рахунок погашення, обслуговування, сплати відсотків, пені тощо) та заповнення реквізитів відповідає платник.

Датою погашення простроченої заборгованості перед державою за бюджетними позичками/фінансовою допомогою, нарахованих відсотків та нарахованої на суму простроченої заборгованості пені вважається дата зарахування коштів на рахунки, відкриті органами Державної казначейської служби.

Згідно з пунктом 10 Порядку з метою примусового стягнення в установленому законодавством порядку простроченої заборгованості з боржника територіальні органи Державної казначейської служби до кінця місяця, що настає за звітним періодом: інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за кредитами та суму нарахованої на неї пені; нараховують пеню та інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою та суму нарахованої на неї пені.

Нарахування пені, згідно пункту 11 Порядку, починається з моменту виникнення простроченої заборгованості і припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання повинне бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором про надання кредиту, бюджетної позички/фінансової допомоги.

Відповідно до п. 12 пеня нараховується: Мінфіном на прострочену заборгованість за кредитами; територіальними органами Державної казначейської служби за місцем реєстрації боржника на прострочену заборгованість за бюджетними позичками/фінансовою допомогою.

Пунктом 14 Порядку визначено, що пеня нараховується у гривнях на суми простроченої заборгованості за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою (в тому числі за основним боргом, відсотками, платою за надання гарантій або кредитів, залучених державою) у порядку, передбаченому відповідними законодавчими актами чи кредитною (субкредитною) угодою, угодою про надання бюджетної позички/фінансової допомоги.

Мінфін припиняє нарахування пені на суму простроченої заборгованості за кредитами на підставі виписки з окремого рахунка та/або повідомлення про надходження коштів в іноземній валюті, отриманих від Державної казначейської служби відповідно до пункту 4 цього Порядку.

У разі погашення простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою (її частини) іншим способом, ніж через сплату за платіжним документом, нарахування пені припиняється в день фактичного здійснення такого погашення, зафіксованого у відповідних документах.

Відповідно до вимог пункту 15 Порядку прострочена заборгованість за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, яка не погашена боржником протягом 30 календарних днів після настання строку платежу, а також нарахована на суму простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою пеня стягуються в установленому законодавством порядку органами державної податкової служби за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби, яке подається у строки, визначені пунктом 10 цього Порядку за встановленою згідно з додатком 1 формою.

Судом встановлено, що Міністерством Фінансів України неодноразово направлялися листи (з відповідними розрахунками) КП «Нововолинськводоканал» про необхідність сплати заборгованості за договором про субкредитування № 13010-205/68 від 03.05.2017 (т. 2 а.с. 29-70).

Відповідач не заперечує наявність простроченої заборгованості за договором про субкредитування № 13010-205/68 від 03.05.2017, однак зазначає що розмір такої заборгованості визначений невірно.

При цьому позивачем частково погашалася заборгованість перед державним бюджетом за субкредитними угодами, укладеними з Міністерством фінансів України у рамках спільних із Міжнародним банком реконструкції і розвитку проектів, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями (т.1 а.с. 106-110), інформаційними довідками про стан простроченої заборгованості (т.1 178-180), виписками по рахунках ( т.1 а.с.182-226).

У зв`язку з неналежним виконанням КП «Нововолинськводоканал» зобов`язань щодо повернення коштів, ГУ Державної казначейської служби України у Волинській області надіслано ГУ ДПС у Волинській області подання щодо стягнення простроченої заборгованості перед державним бюджетом за субкредитним договором.

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що Головним управлінням Державної казначейської служби України у Волинській області подано до органу стягнення - Головного управління ДПС у Волинській області документи: подання від 27.02.2023 №№ 1, 2, 3 станом на 01.02.2023 у КП «Нововолинськводоканал", оскільки існує заборгованість перед державою за кредитом, наданим відповідно до договору субкредитування від 03.05.2017 № 13010-05/68 у загальному розмірі 23634764,10 грн.

Згідно подання від 27.02.2023 №№ 1, 2, 3 за КП «Нововолинськводоканал» станом на 01.02.2023 рахується заборгованість, а саме:

- за основною сумою кредиту в сумі 20880741,54 грн (574001,94 дол. США);

- відсотки в сумі 2559802,00 грн (70000,00 дол. США);

- пеня в сумі 194220,57 грн (т. 1 а.с. 5-7)

Доказів оскарження відповідачем подання ГУ Державної казначейської служби України у Волинській суду від 27.02.2023 №№ 1, 2, 3 не надано.

Таким чином, загальна сума простроченої заборгованості КП «Нововолинськводоканал» становить 23634764,10 грн.

Підпунктом 20.1.19 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Згідно з пунктом 1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України погашення простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) здійснюється у порядку, визначеному главою 9 розділу II цього Кодексу або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання.

Системний аналіз п. 9 ст. 17 Бюджетного кодексу України, п.п. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20, п.41.1 ст.41, п.1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, з урахуванням приписів п.15 Порядку № 174 від 02.03.2011 в сукупності встановлюють право контролюючих органів стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному Податковим кодексом України для стягнення податкового боргу.

Тобто на відносини щодо повернення коштів за субкредитними угодами поширюється законодавство, яке регулює відносини щодо несвоєчасного повернення коштів за іноземними кредитами, наданими під державні гарантії, у порядку, передбаченому законом для стягнення не внесених у строк податків і неподаткових платежів, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна боржників.

Згідно з п.1 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (п.95.4 ст.95 Податкового кодексу України).

Відтак, суд вважає, що контролюючий орган, отримавши подання органу державного казначейства щодо наявності непогашеної податкової заборгованості суб`єкта господарювання перед державою за надану останньому фінансову допомогу, а також пені, нарахованої на таку заборгованість, вправі звертатися до суду з відповідним позовом про стягнення такої заборгованості без обмеження строками позовної давності.

Зокрема, з матеріалів справи слідує, що загальна сума заборгованості станом на 01.02.2023 становила 23634764,10 грн, а саме: основна сума кредиту 20880741,54 грн (574001,94 дол. США); відсотки - 2559802,00 грн (70000,00 дол. США) та пеня в сумі 194220,57 грн (т. 1 а.с. 5-7)

При цьому, на виконання умов Договору про субкредитування від 03.05.2017 № 13010-05/68 відповідачем за лютий-березень 2023 року здійснено погашення заборгованості перед державним бюджетом за відсотками та основною сумою боргу, а саме: 1) лютий 2023 року: відсотки - 5 000,00 дол. США (182 843,00 гривень), основна сума боргу - 10 000,00 дол. США (365 686,00 гривень); 2) березень 2023 року: відсотки - 10 000,00 дол. США (365 686,00 гривень), основна сума боргу - 25 000,00 дол. США (914 215,00 гривень).

Суд звертає увагу на тому, що вчинення відповідачем певних дій, а саме часткове погашення простроченої заборгованості, свідчить про визнання ним боргу та наявності заборгованості. Отже, діями, спрямованими на визнання боргу є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема і, часткове погашення заборгованості.

У зв`язку з наведеним та неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за договором суббркедитування, станом на день розгляду справи залишається непогашеною заборгованість, зокрема, в сумі 23440543,54 грн., яка складається із основної суми боргу та відсотків, що підтверджується інформаційною довідкою про стан простроченої заборгованості КП «Нововолинськводоканал» перед державним бюджетом (т. 1 а с. 178-180), реєстром здійснення операцій в системі Client Connection Міжнародного банку реконструкції та розвитку станом на 01.01.2023 (т. 1 а.с. 110), виписками по рахунках ( т.1 а.с.182-226).

Із досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що позивачем, органом казначейства та Мінфіном при обліку, нарахуванні та стягненні простроченої заборгованості повністю дотримано вимоги ПК України та пунктів 3, 6, 10, 15 Порядку №174.

Саме надходження подань від казначейської служби є підставою для позивача для здійснення функцій для стягнення простроченої заборгованості.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на позовну заяву щодо застосування положень Розділу V Договору про субкредитування від 03.05.2017 № 13010-05/68 до спірних правовідносин у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, а саме: введення на території України 24.02.2022 воєнного стану, який діє дотепер. В силу яких, підприємство не вважається таким, що прострочило зобов`язання щодо сплати платежів у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Так, у розділі V Договору про субкредитування № 13010-05/68 від 03.05.2017 «Форс мажорні обставини» визначено, що сторони не вважаються такими, що не виконали умов цього Договору та вимог Угоди про Позику, у разі настання форс-мажорних обставин - непередбачених та непереборних подій, що відбуваються незалежно від волі і бажання Сторін Договору (війна, блокада, страйк, пожежа, аварія, паводок, інше стихійне лихо, заборона експорту (імпорту), валютні обмеження або інші обмеження прав власності на сировину чи готову продукцію, у тому числі на їх переміщення, прийняті державою або відповідним державним органом тощо). Форс-мажорні обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, що видані Торгово-промисловою палатою або іншим компетентним органом.

28.02.2022 Торгово-промислова палата на своєму сайті розмістила офіційний лист за №2024/02.0-7.1 відповідно до якого підтвердила, що воєнний стан в України є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Статтею 617 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

В постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17 зроблено висновок про те, що статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що такі обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Отже, виданий Торгово-промисловою палатою України 28.02.2022 лист №2024/02.0-7.1 не є підтвердженням форс-мажорної обставини, оскільки згідно діючого законодавства форс-мажорні обставини підтверджуються сертифікатом Торгово-промислової палати України, що видається за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідні) з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Суд зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Тобто, в даному випадку сторона повинна довести, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі №922/2475/21.

Однак, допустимих доказів, які б підтверджували, що введення воєнного стану є форс-мажорними обставини саме у випадку, що стосується порушення виконання зобов`язань за умовами договору про субкредитування № 13010-05/68 від 03.05.2017 відповідач не надав.

Крім цього суд звертає увагу, що КП «Нововолинськводоканал» розташоване на території Волинської області на якій бойові дії не ведуться і робота підприємства не припинена.

Щодо нарахування пені на прострочену заборгованість перед державним бюджетом КП «Нововолинськводоканал» в сумі 194220,57 грн, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 174 з метою примусового стягнення в установленому законодавством порядку простроченої заборгованості з боржника територіальні органи Державної казначейської служби до кінця місяця, що настає за звітним періодом: інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за кредитами та суму нарахованої на неї пені; нараховують пеню та інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою та суму нарахованої на неї пені.

Нарахування пені, згідно пункту 11 Порядку, починається з моменту виникнення простроченої заборгованості і припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання повинне бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором про надання кредиту, бюджетної позички/фінансової допомоги.

Відповідно до п. 12 пеня нараховується: Мінфіном на прострочену заборгованість за кредитами; територіальними органами Державної казначейської служби за місцем реєстрації боржника на прострочену заборгованість за бюджетними позичками/фінансовою допомогою.

Пунктом 14 Порядку визначено, що пеня нараховується у гривнях на суми простроченої заборгованості за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою (в тому числі за основним боргом, відсотками, платою за надання гарантій або кредитів, залучених державою) у порядку, передбаченому відповідними законодавчими актами чи кредитною (субкредитною) угодою, угодою про надання бюджетної позички/фінансової допомоги.

Мінфін припиняє нарахування пені на суму простроченої заборгованості за кредитами на підставі виписки з окремого рахунка та/або повідомлення про надходження коштів в іноземній валюті, отриманих від Державної казначейської служби відповідно до пункту 4 цього Порядку.

У разі погашення простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою (її частини) іншим способом, ніж через сплату за платіжним документом, нарахування пені припиняється в день фактичного здійснення такого погашення, зафіксованого у відповідних документах.

Як вбачається із інформаційної довідки за 2019 рік було нараховано 146760,53 грн пені, за 2020 рік - 107260,53 грн, а всього 254020,72 грн, які боржником було сплачено на протязі 2020 року, лютого 2021 року.

Сума пені у розмірі 194220,57 грн нарахована боржнику за 2021 рік в сумі 64433,19 грн а саме 15.06.2021 в сумі 23777,21 грн, 15.12.2021 в сумі 40655,98 грн; за 2022 рік в сумі 129787,38 грн.

Пунктом 18.2 Договору про субкредитування від 03.05.2017 № 13010-05/68 передбачено, що за невиконання або неналежне виконання Субпозичальником своїх обов`язків із своєчасного повернення основної суми Субкредиту, сплати відсотків за користування ним та інших платежів за цим Договором Субпозичальник сплачує Субкредитору пеню з розрахунку 120 відсотків облікової ставки Національного бунку України, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який стягується пеня, від суми недоплати, розрахованої за кожний день прострочення платежу, в порядку, визначеному чинним законодавством України.

В той же час, 24.03.2021 сторонами договору укладено додаткову угоду до договору субкредитування від 03.05.2017 № 13010-05/68 між Міністерством фінансів України, Міністерством регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України, Нововолинською міською радою та підприємством «Нововолинськводоканал» про використання позики, що надається Україні Міжнародним банком реконструкції та розвитку (Угода про позику «Другий проект розвитку міської інфраструктури») від 26.05.2014 № 8391-UA, відповідно до якої сторони домовились внести зміни та пункт 18.2 статті XVIII Розділу ІV доповнити новим абзацом такого змісту: «У разі прострочення Субпозичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання своїх обов язків із своєчасного погашення основної суми Субкредиту, сплати відсотків за користування ним, маржі та інших платежів, передбачених цим Договором, Субпозичальник звільняється від сплати на користь Субкредитора пені за таке прострочення».

Додаткова угода набуває чинності з дня її підписання Сторонами і є невід`ємною частиною Договору. Сторони погодились, що дія цієї Додаткової угоди поширюється на відносини, що виникли між Сторонами з дня встановлення Кабінетом Міністрів України на всій території України карантину, а саме - з 12 березня 2020 року (постанова КМ України від 11.03.2020 № 211) (т. 1 а.с. 103-104).

Вказана додаткова угода на день розгляду справи є чинна.

Дія Закону України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» (далі - Закон) спрямована на захист суб`єктів господарювання від нарахування у період карантину та у 30-денний період після завершення карантину неустойки, штрафів і пені за кредитами (позиками).

Тобто, звільнення від неустойки, штрафів, пені, передбачене Законом, поширюється на період із 12.03.2020, коли Урядом офіційно запроваджено карантин (постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211), та триватиме доки не сплине 30 днів після його завершення.

За таких умов позичальник КП «Нововолинськводоканал» у зазначений період - з 12.03.2020 звільняється від обов`язків сплати на користь кредитодавця пені за прострочення виконання зобов`язання.

При цьому, суд вважає, що у зв`язку з порушенням термінів сплати обов`язкових платежів відповідачем правомірно та відповідно до пункту 18.2 Договору про субкредитування №13010-05/68, Міністерством фінансів України нараховано пеню на прострочену заборгованість за період до 24.03.2021 до моменту підписання додаткової угоди.

Враховуючи зміст додаткової угоди, нарахування пені після її підписання, а саме 24.03.2021 суперечить досягнутим між сторонами домовленостям та є неправомірним.

Як зазначалось вище, боржником вже було погашено заборгованість по пені в сумі 254020,72 грн.

Із долучених до справи матеріалів вбачається, що відповідачу нарахована пеня в сумі 23777,21 грн. за датою 15.06.2021, що підтверджено інформаційною довідкою про стан простроченої заборгованості КП «Нововолинськводоканал» перед державним бюджетом (т.2 а.с. 26-28).

У даному випадку у справі відсутні розрахунки суми даної пені по датах, зокрема і до 24.03.2021, дати підписання додаткової угоди.

При цьому, суд не може підміняти суб`єкта владних повноважень та здійснювати розрахунок/перерахунок грошового зобов`язання.

Функція судового контролю під час розгляду справ про адміністративні правопорушення полягає у перевірці правомірності винесеного рішення суб`єкта владних повноважень і не може виражатися у здійсненні замість суб`єкта владних повноважень його службової діяльності, яка полягає у визначенні у порядку, встановленому законодавством, сум грошових зобов`язань платника.

А тому враховуючи вищевказане, позовні вимоги в цій частині є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Суд не приймає до уваги посилання представника Мінфіну щодо неможливості застосування умов додаткової угоди в частині нарахування пені на абзац 2 частини 2 статті 4 БК України, враховуючи наступне.

Вказаною нормою визначено, що якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу. У даному випадку додаткова угода не є нормативноправовим актом та нею не визначаються бюджетні правовідносини.

За своєю суттю вона визначає та доповнює лише положення укладеного договору субкредитування в частині порядку погашення та обслуговування отриманого кредиту. При цьому укладена угода не суперечить вимогам БК України.

Згідно із частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З урахуванням цих положень витрати позивача - суб`єкта владних повноважень зі сплати судового збору за звернення до суду із даним позовом із відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 241, 242, 243 ч.3, 245, 246, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Нововолинськводоканал Нововолинської міської ради прострочену заборгованість за кредитом, наданим відповідно до договору субкредитування № 13010-05/68 від 03.05.2017 в розмірі 23 440 543,54 грн (двадцять три мільйони чотириста сорок тисяч п`ятсот сорок три гривні 54 копійки).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська обл., м. Луцьк, Київський м-н, 4, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області (43001, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Стрілецька, 4а, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство фінансів України (04071, м. Київ, вул. Межигірська, 11, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (01601, м. Київ, вул. Велика Житомирська, 9, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 19, ).

Відповідач: Комунальне підприємство Нововолинськводоканал Нововолинської міської ради (45405, Волинська обл., м. Нововолинськ, пр. Перемоги, 20, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Нововолинська міська рада (45400, Волинська обл., м. Нововолинськ, пр. Дружби, 27, ).

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст рішення складено 13.11.2023