Справа № 160/20031/22
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/20031/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2023, (суддя суду першої Неклеса О.М.), прийняте в м. Дніпрі в порядку спрощеного провадження, в адміністративній справі № 160/20031/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

14.12.2022 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах, оформлену рішенням про відмову №80 від 23.08.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) для призначення пенсії в якості стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди роботи з 01.08.2001 р. по 01.06.2022 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з дати подачі заяви про призначення пенсії;

- стягнути з Відповідачів на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір та витрати на надання правової допомоги у розмірі 3 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що 15.08.2022 р. позивач звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, однак рішенням №80 від 23.08.2022 р. пенсійний орган відмовив у призначенні позивачу пенсії з огляду на не зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 11.06.2003 р. по 29.04.2009 р., з 09.07.2009 р. по 29.12.2015 р., з 01.06.2016 р. по 01.06.2022 р. у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. ОСОБА_1 вважає неправомірною відмову відповідача, оформлену рішенням за №80 від 23.08.2022 р., в призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки нею до пенсійного органу були надані всі необхідні документи, які підтверджують її право на призначення такої пенсії. Так, пенсійний орган зазначив, що згідно наданих документів станом на 23.08.2022 р. загальний стаж позивача склав 35 років 9 місяців 19 днів, стаж роботи на пільгових умовах становить 4 роки 3 місяці 1 день, однак позивач стверджує, що це не відповідає дійсності та відомостям зазначеним у її трудовій книжці та іншим доданим документам. Відповідно до відомостей трудової книжки ОСОБА_1 працювала у період з 12.09.2000 р. по сьогоднішній день продовжує працювати на посаді машиніста крана металургійного виробництва 4 розряду на різних підприємствах м.Нікополя Дніпропетровської області. При цьому, позивач зауважила, що посада машиніста крана металургійного виробництва відноситься до переліку робочих місць, виробництв, професій і посад, працівниками яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць по Списку №1 та Списку №2, що підтверджується поданими до суду документами. Як стверджує позивач, при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії №80 від 23.08.2022 р., відповідач керувався рішенням про результати розгляду заяви №12 від 04.08.2022 р., в якому було зазначено, що ОСОБА_1 працювала машиністом крана металургійного виробництва трубного цеху №5 у періоди з 14.07.1988 р. по 11.02.1992 р., з 12.09.2000 р. по 31.07.2001 р. Одночасно із цим, як зауважила позивач, в спірному рішенні пенсійний орган вказує, що непідтвердженим залишається період з 11.06.2022 р., тоді як з невідомих причин залишається втрачений період праці ОСОБА_1 , а саме: з 01.08.2001 р. по 11.06.2003 р. З огляду на викладене, позивач вважає, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області мало зарахувати ОСОБА_1 для призначення пенсії в якості стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно "Списку №1 та Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" періоди роботи з 01.08.2001 р. по 01.06.2022 р.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 27.04.2023 адміністративний позов задоволений частково. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №80 від 23.08.2022 р. про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 11.06.2003 р. по 29.04.2009 р., з 09.07.2009 р. по 29.12.2015 р., з 01.06.2016 р. по 01.06.2022 р. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.08.2022 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 р. та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог, - відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував всіх періодів роботи позивача за списком №1, у зв`язку з чим, не в повній мірі відновив порушені права позивача. Також, позивач зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано не в повній мірі стягнув на користь позивача судові витрати з оплати правничої допомоги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 5.08.2022 р. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 р.

Так, за принципом територіальності заява про призначення пенсії за віком була розглянута ГУ ПФУ у Волинській області.

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області №80 від 23.08.2022 р. позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Так, при розгляді поданих документів відповідач-2 зазначив, що відповідно до наданих документів (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, довідки про періоди роботи, свідоцтво про народження дитини, диплом), страховий стаж ОСОБА_1 склав 35 років 9 місяців 19 днів, пільгового стажу згідно ч. З ст. 114 Закону 1058 - 4 роки 3 місяці 1 день. Пенсійний орган зазначив, що до страхового стажу зараховано всі періоди згідно поданих документів. До пільгового стажу позивача не зараховано періоди її роботи з 11.06.2003 р. по 29.04.2009 р., з 09.07.2009 р. по 29.12.2015 р., з 01.06.2016 р. по 01.06.2022 р., згідно довідки №27 від 01.06.2022 р., оскільки направлено запит щодо підтвердження пільгової роботи, після надходження акту зустрічної перевірки пільгової довідки, право на зарахування пільгового стажу роботи буде переглянуто.

Вищезазначене рішення відповідача-2 направлено позивачу ГУ ПФУ в Дніпропетровській області разом із супровідним листом №0400-010223-8/87416 від 29.08.2022 р.

Не погодившись із позицією пенсійного органу, з метою захисту власних прав та інтересів ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду.

Вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зарахування періодів стажу ОСОБА_2 до пільгового. При цьому, вказав на обов`язок відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 114 Закону №1058, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті

Згідно з ч. 3 ст. 114 Закону №1058, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років" за №202 від 31.03.1994 р., до посад, віднесених до працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах, відносяться усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заитверджений Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1. (далі по тексту Порядок №22-1)

У відповідності до п. 1.1 Порядку №22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Відповідно до п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

При прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації. (п. 4.2 Порядку №22-1)

Відповідно до п. 4.3 Порядку №22-1, рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Як видно з оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області від 23.08.2022, до страхового стажу позивача зараховано всі періоди згідно поданих документів, однак до пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 11.06.2003 р. по 29.04.2009 р., з 09.07.2009 р. по 29.12.2015 р., з 01.06.2016 р. по 01.06.2022 р., оскільки направлено запит щодо підтвердження пільгової роботи позивача, після надходження акту зустрічної перевірки пільгової довідки, право на зарахування пільгового стажу буде переглянуто. Прийняте рішення: позивачу відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням віку за нормами ч. 3 ст. 114 Закону №1058, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

Отже, як видно з оскаржуваного рішення відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії з підстав того, що пенсійним органом ініційовано перевірку пільгової довідки №27 від 01.06.2022 з метою підтвердження роботи позивача на умовах за списком №1.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що чинне законодавство не передбачає такої підстави для відмови в призначенні пенсії як «необхідність проведення перевірки та отримання акту зустрічної перевірки пільгової довідки».

Натомість, Порядок 22-1 прямо визначає обов`язок пенсійного органу продовжити строк розгляду заяви про призначення пенсії на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Тобто, пенсійний орган в разі проведення перевірки довідки про пільговий характер праці позивача зобов`язаний був продовжити строк розгляду заяви ОСОБА_1 , про призначення пенсії, а не приймати рішення про відмову в призначенні пенсії з підстав не підтвердження наявного пільгового стажу.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області про відмову в призначення пенсії від 23.08.2022 є передчасним та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) для призначення пенсії в якості стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди роботи з 01.08.2001 р. по 01.06.2022 р., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону №1788 та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 р. встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п. 1 Порядку №637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Водночас, пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Системний аналіз вищенаведених правових норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, зокрема щодо зайнятих посад, характеру виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявності трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 р. по справі №668/3386/15-а.

Як видно з матеріалів справи, позивач звертаючись із заявою про призначення пенсії надала пенсійному органу як трудову книжку так і підтверджуючи довідки про пільговий характер її праці.

Водночас, зі змісту рішення про відмову в призначенні пенсії від 23.08.2022 вбачається, що відповідач означені документи не розглянув, висновок стосовно достатності наданих документів для умов підтвердження віднесення виконуваних позивачем робіт до Списку №1 не виклав. Єдиною підставою для не зарахування стажу позивача до пільгового вказав направлення запиту про необхідність проведення перевірки пільгової довідки.

Суд звертає увагу, що право пенсійного органу на проведення перевірки поданих для призначення пенсії документів, визначено Порядком 22-1, водночас сама необхідність проведення перевірки не може слугувати підставою для не зарахування періодів роботи до пільгового стажу для умов призначення пенсії.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що пенсійний орган протиправно та передчасно відмовив ОСОБА_1 в зарахування спірного стажу роботи до пільгового стажу за списком №1.

Крім того, як зазначає позивач, що не спростовано відповідачем, в рішенні про відмову в призначенні пенсії, відповідач відобразив не весь період стажу позивача, відповідно не вирішив питання про його зарахування або не зарахування до пільгового.

Разом з тим, з огляду на те, що рішення про відмову в зарахуванні стажу позивача до пільгового є таким, що прийняте пенсійним органом лише з підстав направлення запиту на перевірку наданих позивачем документів, без належної оцінки підстав віднесення стажу до пільгового за списком №1, та фактично без розгляду питання по суті, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для зарахування стажу роботи позивача до пільгового в судовому порядку відсутні, адже такі вимоги є передчасними.

Натомість, колегія суддів зазначає, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання пенсійного органу розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по суті вимог.

Так, відповідно до приписів ст. 40-44 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органи пенсійного фонду зобов`язані розглядати та перевіряти відповідність поданих для призначення пенсії документів. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Враховуючи, що пенсійний орган не здійснив свого обов`язку по розгляду заяви позивача про призначення пенсії по суті, а фактично передчасно відмовив в її задоволенні з підстав необхідності проведення перевірки поданих документів, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частини покладення на відповідача обов`язку по розгляду заяви повторно.

Стосовно витрат на правничу допомогу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Суд першої інстанції відмовив позивачу в стягнення на її користь витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. з огляду на не надання розрахунку заявлених витрат, а також документу про перерахування вказаної суми адвокату.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно вирішив питання про судові витрати, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Судом встановлено, що професійну правничу допомогу позивачу було здійснено за договором про надання правової допомоги №171/2022 від 05.12.2022 р., укладеним між ОСОБА_1 (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням Легал партнерс юкрейн в особі керуючого партнера Шашликова Дениса Геннадійовича (адвокатське об`єднання).

Предметом договору є: клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а клієнт - прийняти і оплатити таку правову допомогу та витрати, необхідні для виконання його доручень, на умовах, у порядку та строки, передбачені цим договором.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги №171/2022 від 05.12.2022 р., акт про надання правової допомоги від 06.12.2022 р. на суму 3000 грн., лист за підписом керуючого партнера АО Легал партнерс юкрейн Шашликова Дениса б/н та дати.

Як видно з тексту договору про надання правничої допомоги №171/2022, в п. 4.1 зазначено суму правничої допомоги позивачу у розмірі 3 000 грн.

За таких обставин, від позивача не вимагається надання розрахунку заявлених витрат, адже сума витрат на правничу допомогу визначена договором.

При цьому, суд зазначає, що за змістом статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічний правовий висновок, однак щодо застосування норм ГПК України, викладено в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року в справі №922/445/19.

Враховуючи той факт, що приписи ст. 126 ГПК України є аналогічними приписам, що містяться в ст. 134 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе врахувати вказану позицію при розгляді справи в силу ст. 242 КАС України.

Крім того, такого ж правового висновку дійшов і Верховний Суд КАС при розгляді справи №280/2635/20 (постанова від 21.01.2021 року).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції з приводу того, що витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню позивачу оскільки вони не були підтверджені документом про перерахунання адвокату відповідних коштів.

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню на користь позивача суд зазначає наступне.

Перевіривши зміст наданих позивачем документів, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за складання адміністративного позову у розмірі 3 000.00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням реального часу, необхідного для виконання відповідних робіт (послуг), а тому не підлягають стягненню з відповідача.

На думку колегії суддів враховуючи складність даної справи та необхідний (адекватний) обсяг наданої правової допомоги позивачу у даній справі, вважає належним відшкодуванням витрат на правничу допомогу суму коштів у розмірі 1 500 грн.

Також, позивачем в апеляційній скарзі заявлено вимогу про стягнення судового збору з відповідачів у розмірі 3 000 грн. за надану правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До апеляційної скарги заявником додано копію договору про надання правової допомоги №93/2023 від 01.06.2023, укладеного між ОСОБА_1 (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням Легал партнерс юкрейн в особі керуючого партнера Шашликова Дениса Геннадійовича (адвокатське об`єднання).

Предметом договору є: клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а клієнт - прийняти і оплатити таку правову допомогу та витрати, необхідні для виконання його доручень, на умовах, у порядку та строки, передбачені цим договором.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги №93/2023 від 01.06.2023, акт про надання правової допомоги від 01.06.2023 на суму 3000 грн, лист за підписом керуючого партнера АО Легал партнерс юкрейн Шашликова Дениса б/н та дати.

Як видно з тексту договору про надання правничої допомоги №93/2023 від 01.06.2023, в п. 4.1 зазначено суму правничої допомоги позивачу у розмірі 3 000 грн.

Перевіривши зміст наданих позивачем документів, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за складання скарги у розмірі 3 000.00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням реального часу, необхідного для виконання відповідних робіт (послуг), а тому не підлягають стягненню з відповідача.

На думку колегії суддів враховуючи складність даної справи та необхідний (адекватний) обсяг наданої правової допомоги позивачу у даній справі, вважає належним відшкодуванням витрат на правничу допомогу суму коштів у розмірі 1 500 грн.

Також, на користь позивача необхідно стягнути суму судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. (ч. 2 ст. 308 КАС України)

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині із прийняттям понової постанови в цій частині. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, 311, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 в адміністративній справі №160/20031/22 скасувати в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 11.06.2003 р. по 29.04.2009 р., з 09.07.2009 р. по 29.12.2015 р., з 01.06.2016 р. по 01.06.2022 р., а також в частині відмови в стягненні на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу та прийняти в цій частині нову постанову.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 11.06.2003 р. по 29.04.2009 р., з 09.07.2009 р. по 29.12.2015 р., з 01.06.2016 р. по 01.06.2022 р..

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 в адміністративній справі № №160/20031/22 залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асгнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області суму витрат на правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 1500 грн., суму витрат на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 744.30 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асгнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області суму витрат на правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 1500 грн., суму витрат на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 744.30 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов