Справа № 420/3317/23
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/3317/23

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,

повний текст судового рішення

складено 08.05.2023, м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Державної міграційної служби України в Одеській області, а саме:

- визнання протиправним та скасування рішення № 274096 від 22 грудня 2022 року про скасування громадянці Вірменії ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну;

- зобов`язання здійснити обмін посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 21 жовтня 2004 року громадянці Вірменії ОСОБА_1 у зв`язку з досягненням нею 45-річного віку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення у справі, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції прийнято помилкове рішення про задоволення позовних вимог, так як позивачу безпідставно видано дозвіл на імміграцію в Україну та документовано посвідкою на постійне проживання в Україні, а тому позивач не має права на її обмін.

В даному випадку, апелянт вважає, що позивач у 2004 році не мав права на отримання дозволу на імміграцію в Україну, так як була одружена з громадянином України менше двох років.

В свою чергу, позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог у даній справі, так як міграційним органом не доведено правомірності свого рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 жовтня 2004 року громадянці Вірменії ОСОБА_1 ВГІРФО ОМУ УМВС України в Одеській області надано дозвіл на імміграцію в Україну на підставі ЗУ «Про імміграцію», а також документовано відповідну особу посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 21 жовтня 2004 року, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про імміграцію».

При цьому, 14 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою-анкетою про обмін посвідки на постійне проживання, у зв`язку з досягненням 45-річного віку.

Рішенням ГУ ДМС України в Одеській області № 6214 від 19 жовтня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання, на підставі пп. 3 п. 62. Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 321.

Листом від 22 грудня 2022 року № 5100.5.3-11333/51.1-22 ГУ ДМС України в Одеській області повідомило позивача, що 22 грудня 2022 року, відповідно п. 1 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про імміграцію» прийнято рішення про скасування дозволу ОСОБА_1 на імміграцію в Україну.

Крім того, позивача повідомлено, що його посвідка на постійне проживання серії ОД № 1941/2004 від 21 жовтня 2004 року також скасована на підставі пп. 1 п. 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженим постановою КМУ від 25 квітня 2018 № 324.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням міграційного органу позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок, з яким погоджується судова колегія, про задоволення позовних вимог, так як суб`єктом владних повноважень порушено вимоги міграційного законодавства у межах спірних правовідносин, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про імміграцію» визначає умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про імміграцію», дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

В свою чергу, згідно п. 1 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про імміграцію», дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Крім того, Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

При цьому, згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 321 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання.

Згідно пп. 1 п. 64 Порядку, посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України «Про імміграцію».

Колегією суддів встановлено, що позивач є громадянкою Республіки Вірменії, яка 21 жовтня 2004 року отримала дозвіл на імміграцію в Україну та яку документовано посвідкою на постійне проживання Україні від 21 жовтня 2004 року.

При цьому, у зв`язку з досягненням 45-річного віку, позивач звернувся до міграційного органу із заявою про обмін посвідки на постійне проживання Україні.

В свою чергу, оскаржуваним рішенням міграційного органу від 22 грудня 2022 року скасовано виданий позивачу дозвіл на імміграцію в Україну, а також видану на його підставі посвідку на постійне проживання Україні.

Між тим, надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню, колегія зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав (фактичних і юридичних) його прийняття, а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

В свою чергу, у якості юридичною підстави прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом владних повноважень зазначено посилання на п. 1 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про імміграцію».

Тобто, для прийняття оскаржуваного рішення за вказаних юридичних підстав, міграційним орган мав встановити, що позивачу надано дозвіл на імміграцію в Україну на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

При цьому, згідно вимог КАС України, адміністративний суд має перевірити, чи прийняте оскаржуване рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а також пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

В свою чергу, колегія суддів вважає необґрунтованим оскаржуване рішення міграційного органу, так як з нього неможливо встановити фактичних підстав його прийняття.

З іншого боку, надаючи правову оцінку доводам суб`єкта владних повноважень, якими він обґрунтовує правомірність свого рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, суб`єкт владних повноважень вважає, що позивач не мав права на отримання дозволу на імміграцію в Україну, так як на момент його отримання позивач перебував в шлюбі з громадянином України менше двох років.

В свою чергу, вказані обставини, на переконання колегії суддів, не свідчать про надання позивачем свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність, а свідчать лише про помилку міграційного органу, допущену при видачі позивачу дозволу на імміграцію в Україну.

Тому, колегія суддів вважає, що виданий позивачу дозвіл на імміграцію в Україну не може бути скасованим на підставі п. 1 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про імміграцію».

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивач на момент прийняття оскаржуваного рішення більше 18 років легально проживав в Україні, маючи чоловіка та дітей, які є громадянами України, а тому оскаржуване рішення свідчить про непропорційне втручання в права позивача суб`єктом владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

При цьому, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду 08 травня 2023 року без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян