Справа № 420/14198/23
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування п. 4 та п. 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2023 року №1257.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що 06.05.2023 року знаходячись на службі він дізнався, що його роті доведеться покинути місце розташування, де вони перебували на завданні, на дальню відстань, та оцінюючи стан свого здоров`я, потребу в медичному догляді та лікуванні, а також відстань переміщення, він звернувся до командира роти із рапортом, яким зазначив, що потребує звернення до лікаря психіатра у зв`язку із погіршенням стану здоров`я і на підставі рішення ВЛК відмовляється їхати до Дружківки. Після цього рота покинула місце свого знаходження, залишивши на цьому місці Позивача та ще декількох солдат, яким було зазначено щоб до військової частини вони добирались самостійно. Після проходження лікування ОСОБА_1 було ознайомлено з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2023 року №1257, згідно п. 4 якого за відмову виконати бойове розпорядження командира частини НОМЕР_1 06.05.2023 року, відсутність на службі без поважних причин одну добу наказано на старшого солдата ОСОБА_1 , солдата резерву 4 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , накласти дисциплінарне стягнення «Сувора догана», згідно п. 5 якого наказано старшого солдата ОСОБА_1 за самовільне залишення військової частини 06.05.2023 року та відсутність на службі без поважних причин одну добу не виплачувати премію та додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 за травень 2023 року у повному обсязі. Позивач вважає, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2023 року №1257, а саме його п. 4 та п. 5 є протиправними, оскільки в його діях не вбачається самовільне залишення полігонної команди військової частини та відсутність на службі одну добу за власним бажанням, а відмова від проходження завдання взагалі була висловлена за станом здоров`я.

З відзиву на позовну вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що в рамках проведеного службового розслідування встановлено факт самовільного залишення військової частини позивачем та невиконання бойового розпорядження командира військової частини, що є двома окремими підставами для невиплати позивачу у травні 2023 року додаткової грошової винагороди, передбаченої п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України №168. З огляду на встановлення наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2023 року №1257 факту самовільного залишення військової частини та невиконання бойового розпорядження з боку позивача, командир 4 запасної роти підполковник А. Табала у п. 4 рапорту від 01.06.2023 року, за вх. №20316 від 01.06.2023 року клопотав не виплачувати додаткову винагороду позивачу. Відповідач вказує, що позивача не було включено до наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди за травень 2023 року як з підстави існування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2023 року №1257, так і відповідного рапорту командира підрозділу, в якому проходив військову службу позивач.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 року №40 солдата запасу ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду старшого навідника 3 гранатометного відділення протитанкового взводу 2 механізованого батальйону.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.03.2023 року №83 старшого солдата ОСОБА_1 призначено на посаду солдата резерву 4 запасної роти.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.04.2023 року №103 ОСОБА_1 з 09.04.2023 року прибув до оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та приступив до виконання службових обов`язків.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.05.2023 року №131 встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 вибув із оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у самовільне залишення частини з 06.05.2023 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.05.2023 року №133 старший солдат ОСОБА_1 прибув до пункту постійної дислокації військової частини із самовільного залишення частини 07.05.2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.05.2023 року №1257, крім іншого: за відмову виконати бойове розпорядження командира частини, самовільне залишення розташування полігонної команди військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) 06.05.2023 року, відсутність на службі без поважних причин одну добу, порушення вимог статутів Збройних Сил України, а саме абзаців 1-3, 7 статті 11, статей 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзаців 1-2, 6 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у відповідності до пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, наказано на старшого солдата ОСОБА_1 , солдата резерву 4 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , накласти дисциплінарне стягнення «сувора догана» (п. 4); помічнику командира з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби на підставі пункту 5 розділу 16 та пункту 14 розділу 34 наказу міністра оборони України №260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» наказано здійснити перерахунок грошового забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 , за самовільне залишення військової частини 06.05.2023 року та відсутність на службі без поважних причин одну добу, не виплачувати премію та додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 за травень 2023 року у повному обсязі (п. 5).

Не погоджуючись з вказаними пунктами наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2023 року №1257, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Згідно з абз. 1, 2, 3, 4, 7, 8 ст. 11, ст. 14, 16, 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини.

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до абз. 1, 2, 6 ст. 4, 45, 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

На військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема, сувора догана.

З матеріалів справи вбачається, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 06.05.2023 №1667 призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення частини, зокрема, ОСОБА_1 .

Згідно з ст. 84, 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до п. 1, 3 Розділу ІІ «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України», затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608, службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Згідно з п. 1 Розділу ІІІ «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п. 1, 2, 3, 4 Розділу V «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Так, в акті службового розслідування зазначено, що особовий склад позаштатної полігонної команди, до якої входив позивач, після отримання бойового розпорядження від 02.05.2023 року повинні були 06.05.2023 року переміститися до іншого полігону, однак він відмовився виконувати це бойове розпорядження вибувати до нового місця призначення та самовільно залишив розташування полігону, а 07.05.2023 року повернувся до розташування 4 запасної роти (Одеська обл.), тобто був відсутній на службі одну добу без поважних причин.

Як вказує позивач, він відмовлявся виконувати бойове розпорядження командира частини від 02.05.2023 року щодо переміщення до полігону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) за станом здоров`я, який у нього погіршився та рішенням ВЛК за яким він потребує лікаря-психіатра, про що подав рапорт командиру 4 резервної роти.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого позивач 07.09.2022 року отримав мінно-вибухову травму та з 09.09.2022 року по 15.09.2022 року проходив стаціонарне лікування в Одеській обласній клінічній лікарні з діагнозом «Мінно-вибухова травма. ЗМЧТ. Струс головного мозку, мікрознаки ураженні ЦНС, цефалгічний, астено-невротичний синдроми, вегетативна дисфункція. Акубаротравма. Перфорація правої барабанної перетинки. Правобічна комбінована приглухуватість 1 ст.».

Згідно картки виписки з історії хвороби з 27.10.2022 року по 24.01.2023 року позивач проходив лікування у Одеській обласній психіатричній лікарні №2 з діагнозом: «Короткотривалий незначновиражений розлад адаптації у вигляді тривожно-депресивного синдрому, інсомнії, логоневрозом з виходом у медикаментозну субкомпенсацію».

Відповідно до виписного епікризу медичної карти стаціонарного хворого №185 позивач з 25.01.2023 року по 15.02.2023 року лікувався у військовій частині НОМЕР_2 з діагнозом: «Розлад адаптації у вигляді тривожно-депресивного синдрому з інсомнією та логоневрозом з виходом в компенсацію».

Згідно довідки Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 06.03.2023 року №2099 проведено медичний огляд позивача 06.03.2023 року та встановлено діагноз розлад адаптації у вигляді тривожно-депресивного синдрому з виходом в астенію, наслідки мінно-вибухової травми (07.09.2022 року), закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку з цифалічним синдромом та незначним порушенням функції, травма легка.

Разом з цим, суд критично оцінює посилання позивача, що він відмовився виконувати бойове розпорядження від 02.05.2023 року про переміщення до полігону на території Донецької області за станом здоров`я, оскільки такий рапорт він подав 06.05.2023 року вже після отримання цього бойового розпорядження.

Крім того, матеріали справи не місять доказів, що у період з 06.03.2023 року до 05.05.2023 року позивач звертався до командира чи до закладу охорони здоров`я з приводу поганого самопочуття чи погіршення стану здоров`я, необхідності лікування тощо.

Суд враховує, що особовий склад позаштатної полігонної команди, до якої входив позивач, знаходилися в м. Павлоград Дніпропетровської обл. з 09.04.2023 року.

Також, 07.05.2023 року позивач повернувся до розташування 4 запасної роти в пункт дислокації в Одеській обл., однак звернення до лікувального закладу відбулося лише 09.05.2023 року.

Відповідно до ст. 30, 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Солдат (матрос) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна. Солдат підпорядковується командирові відділення.

Згідно з абз. 1, 4, 5, 7, 8, 11, 15, 16 ст. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат зобов`язаний: підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням; постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички; додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни; бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; повсякденно загартовувати себе, систематично вдосконалювати свою фізичну підготовку; виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

В акті службового розслідування також зазначено, що вина військовослужбовців встановлена у формі прямого умислу, а причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення, є особиста недисциплінованість, пом`якшуючі обставини - обмежено придатний стан здоров`я, обтяжуючі обставини - вчинення правопорушення в умовах воєнного стану.

24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з тієї ж доби строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який продовжено Указами Президента України.

На підставі вищевикладеного, суд погоджується з відповідачем, що відмова виконати бойове розпорядження командира частини, самовільне залишення розташування полігонної команди, відсутність на службі без поважних причин 06.05.2023 року, порушення вимог статутів Збройних Сил України, невиконання службових обов`язків, неналежне виконання вимог наказів та інших керівних документів з боку позивача негативно вплинули на боєздатність та бойову готовність підрозділу, а також на стан виконання покладених на підрозділ бойових завдань в умовах воєнного стану.

Отже, з огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, суд приходить до висновку про те, що висновки відповідача про порушення позивачем абзаців 1-3, 7 статті 11, статей 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзаців 1-2, 6 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України є повністю обґрунтованими.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством оборони, але не більше ніж до 50000 гривень.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Ця постанова набрала чинності з моменту опублікування та застосовується з 24.02.2022 року.

Відповідно до п. 2 Розділу 1 «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 року №260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Згідно з п. 4, 8, 14 Розділу 34 «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини.

До наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які, крім іншого: самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника); відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

Тобто, військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби та/або відмовились виконувати бойові накази (розпорядження), не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Суд погоджується з відповідачем, що чинне законодавство не вимагає наявності у наказі командира про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремої вказівки щодо невиплати додаткової винагороди, оскільки достатнім є сам факт наявності наказу командира про вчинення військовослужбовцем одного з вищевказаних діянь.

З матеріалів справи вбачається, що командир 4 запасної роти підполковник А. Табала у п. 4 рапорту від 01.06.2023 року клопотав перед командиром військової частини НОМЕР_1 не виплачувати додаткову винагороду позивачу на підставі наказу від 16.05.2023 року №1257.

Отже, службовим розслідуванням було обґрунтовано встановлено факт самовільного залишення військової частини позивачем та невиконання бойового розпорядження командира військової частини, що в свою чергу є підставою для невиплати йому додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року.

При цьому, будь-яких порушень з боку Військової частини НОМЕР_1 під час проведення службового розслідування та прийняття спірного наказу в частині що стосується ОСОБА_1 під час розгляду справи судом виявлено не було.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що матеріалами службового розслідування підтверджується обґрунтованість притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а тому оскаржуваний наказ щодо позивача є правомірним та не підлягає скасуванню, оскільки застосування в даному випадку дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани є правомірним і пропорційним.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування п. 4 та п. 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2023 року №1257 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА