Справа № 620/13423/23
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 року м. Чернігів Справа № 620/13423/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) 01.09.2023 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі Чернігівський ОТЦКтСП, відповідач), у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо винесення наказу №1063 від 30.12.2022 «Про результати службового розслідування щодо відшкодування збитків нанесених державі» відповідно до якого його притягнуто до повної матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державі в частині відшкодування ОСОБА_2 компенсації за час вимушеного прогулу в розмірі середнього заробітку та нарахованого і сплаченого єдиного соціального внеску на загальну суму 105895,92 грн. Крім того, згідно рішення суду було сплачено 2000,00 грн. заподіяної моральної шкоди та 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а також 8905,85 грн. єдиного соціального внеску;

- скасувати наказ відповідача №1063 від 30.12.2022 «Про результати службового розслідування щодо відшкодування збитків нанесених державі» відповідно до якого його притягнуто до повної матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державі в частині відшкодування ОСОБА_2 компенсації за час вимушеного прогулу в розмірі середнього заробітку та нарахованого і сплаченого єдиного соціального внеску на загальну суму 105895,92 грн. Крім того, згідно рішення суду було сплачено 2000,00 грн. заподіяної моральної шкоди та 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а також 8905,85 грн. єдиного соціального внеску.

Свої вимоги мотивує тим, що матеріали службового розслідування не містять належних і допустимих доказів того, що саме з вини позивача державі було завдано збитки. Крім того, доказова база, на якій ґрунтується хід службового розслідування, та результат такого розслідування мають розбіжності. Зокрема, в матеріалах службового розслідування відсутня наявність протиправних дій позивача, однак незважаючи на це він визнаний таким, що наніс збитки державі, у зв`язку з чим із ОСОБА_1 стягнуто кошти.

Ухвалою судді від 14.09.2023 поновлено позивачу строк на звернення до суду з позовом, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу 15-дений строк з дня вручення вказаної ухвали для надання відзиву на позов.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав відзив на позов та пояснив, що рішенням суду по справі №620/9549/21, яким визнано протиправним та скасовано наказ військового комісара Варвинського РТЦКтСП від 13.07.2021 №25-ДС про звільнення ОСОБА_2 , підтверджується правомірність притягнення позивача до відповідальності.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд враховує такі обставини справи.

Майор ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді начальника відділення обліку мобілізаційної роботи-заступника начальника 3 відділу Прилуцького РТЦКтСП.

13.07.2021 позивачем, як тво військового комісара Варвинського РТЦКтСП, винесено наказ №25-ДС, пунктом 2 якого державного службовця ОСОБА_2 , головного спеціаліста відділення призову, звільнено 13.07.2021 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату Варвинського РТЦКтСП (а.с. 34-36).

Вказаний наказ ОСОБА_2 оскаржений у судовому порядку.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду по справі №620/9549/21, яке 23.01.2023 набрало законної сили, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ військового комісара Варвинського РТЦКтСП від 13.07.2021 №25-ДС про звільнення ОСОБА_2 ; поновлено ОСОБА_2 на посаді головного спеціаліста відділення призову Варвинського РТЦКтСП з 14.07.2021; стягнуто з Прилуцького РТЦКтСП на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.07.2021 по 23.02.2022 у розмірі 105895 (сто п`ять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн 92 коп.; стягнуто з Прилуцького РТЦКтСП на користь ОСОБА_2 заподіяну моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) грн 00 коп. (а.с. 16-20).

Виконавчою службою відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду, стягнуто з боржника виконавчий збір та витрати виконавчого провадження (а.с. 22-26).

28.11.2022 начальником сектору соціальних виплат Чернігівського ОТЦКтСП на ім`я начальника Чернігівського ОТЦКтСП подано рапорт про призначення службового розслідування щодо визначення винних осіб у завданні збитків державі. Зокрема, в рапорті повідомлено, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 було виплачено: 105 895,92 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 2000,00 грн. моральної шкоди, 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 8905,85 грн. єдиного соціального внеску (а.с. 13).

Відповідно до довідки №5/8995ф всього витрати на виконання рішення суду склали 120 801,77 грн. (а.с. 33 зворот).

Наказом начальника Чернігівського ОТЦКтСП від 02.12.2022 №944 призначено проведення службового розслідування (а.с. 12).

За наслідками службового розслідування складено акт від 29.12.2022 (а.с. 8-11), у якому зазначено, що неправомірне звільнення ОСОБА_2 відбулося за письмовим наказом тво військового комісара Варвинського РТЦКтСП майора ОСОБА_1 , який рішенням суду по справі №620/9549/21 скасований. Службовим розслідуванням встановлено факт завдання позивачем державі реальних збитків (станом на 29.12.2022) на суму 120801,77 грн., які пов`язані з виконанням вказаного рішення суду. Ступінь вини позивача скоєно одноособово, навмисно (внаслідок неправомірних дій, які полягають в порушенні встановленого законодавством України порядку звільнення, ОСОБА_2 не було запропоновано жодної посади для його працевлаштування згідно із ч. 3 ст. 87 Закону №889-VIII).

Враховуючи наведене, особою, яка проводила службове розслідування, запропоновано притягнути позивача до:

повної матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державі в частині відшкодування ОСОБА_2 105 895,92 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 2000,00 грн. моральної шкоди, 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу;

дисциплінарної відповідальності у вигляді зауваження за порушення статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Вказані висновки реалізовані наказом начальника Чернігівського ОТЦКтСП від 30.12.2022 №1063, пунктами 2, 3 якого позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності та оголошено йому зауваження (а.с. 38-41).

Вважаючи наказ відповідача в частині притягнення до повної матеріальної відповідальності протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (статті 16 Статуту).

Командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості (стаття 58 Статуту).

Згідно із статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України", дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі Порядок; у редакції, чинній на момент проведення службового розслідування).

Так, пунктом 1 Розділу ІІ Порядку визначено, що службове розслідування призначається у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІ Порядку службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування (пункт 1 Розділу ІІІ Порядку).

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Порядку службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Згідно із пунктом 1 Розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пункту 3 Розділу V Порядку в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У свою чергу, пунктом 7 Розділу І Порядку встановлено, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

Відповідно до статті 1 Закону України від 21.09.1999 №1075-XIV «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Відповідно до статті 1 Закону України від 03.10.2019 №160-ІХ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі Закон №160-ІХ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)

Частиною першою статті 1 Закону №160-ІХ визначено, що матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;

пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Статтею 3 Закону №160-ІХ установлено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Положеннями статті 6 Закону №160-ІХ визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди, а саме в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду (стаття 7 Закону №160-ІХ).

У статті 8 Закону №160-ІХ зазначено, що у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

З огляду на наведені положення чинного законодавства України, на начальника Чернігівського ОТЦКтСП покладено обов`язок за наслідками проведеного службового розслідування винести відповідний наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності, що і було зроблено відповідачем, з дотриманням встановлених строків.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Чернігівського ОТЦКтСП щодо винесення наказу від 30.12.2022 №1063, у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Разом з тим, перевіряючи наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності, суд враховує таке.

Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

При цьому, аналізуючи положення Закону №160-IX, суд зауважує, що обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.

З урахуванням того, що законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до матеріальної відповідальності, та оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, тому суд вважає, що відповідачем має бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність взаємозв`язку між його діями та заподіяною шкодою.

Відповідно до матеріалів справи висновки відповідача про наявність підстав для притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності ґрунтуються на матеріалах службового розслідування, під час якого було встановлено, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 було порушено встановлений законодавством України порядок звільнення ОСОБА_2 . Як наслідок, скасування судом відповідного наказу про звільнення державі завдано збитків на загальну суму 120 801,77 грн., які належить стягнути з ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд звертає увагу, що службовим розслідуванням не встановлено можливих мети та мотиву вчиненого позивачем (на думку відповідача) правопорушення, внаслідок якого державі було завдано збитки. Суд звертає увагу, що оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності, то відповідачем мав би бути доведений склад правопорушення.

Відповідачем не доведена протиправна поведінка позивача, наявність причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням шкоди, вина саме позивача у заподіянні шкоди, які згідно вимог Закону №160-ІХ є обов`язковими і необхідними умовами притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності.

При цьому, службовим розслідуванням не було встановлено прямого причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням позивачем обов`язків військової служби, а формальне посилання відповідача на те, що позивач обіймав посаду тво військового комісара Варвинського РТЦКтСП та підписав наказ про, зокрема, звільнення ОСОБА_2 зі служби, не може бути належним та допустимим доказом притягнення до повної матеріальної відповідальності.

Крім того, суд звертає увагу, що фактично позивач приступив до виконання тво військового комісара Варвинського РТЦКтСП з 12.07.2021, у зв`язку із вибуттям у щорічну основну відпустку за 2021 рік терміном 25 календарних днів з 12.07.2021 по 05.08.2021 включно військового комісара підполковника ОСОБА_3 (а.с. 34), а вже 13.07.2021 позивачем підписано наказ про, зокрема, звільнення ОСОБА_4 .

Відповідно до наданих ОСОБА_5 у ході службового розслідування пояснень, у тому числі ОСОБА_2 був повідомлений про можливе скорочення посад чи перепризначення. ОСОБА_2 в усній формі неодноразово висловлював бажання працювати в переформатованому відділі. Окрім усного висловлювання ОСОБА_2 написав відповідну заяву про призначення його в порядку переведення на посаду головного спеціаліста відділення рекрутингу та комплектування Третього відділу Прилуцького РТЦКтСП, яку подав разом із заявами інших військовослужбовців та державних службовців на ім`я начальника Прилуцького РТЦКтСП. Вказана заява за невідомих ОСОБА_5 обставин у Прилуцькому РТЦКтСП не була прийнята, зареєстрована та задоволена, у зв`язку із чим тво військового комісара Варвинського РТЦКтСП Чаленком В.М. прийнято наказ від 13.07.2021 №25-ДС про звільнення ОСОБА_2 (а.с. 30-31).

У наданих поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що кадрові рішення щодо повідомлення про скорочення штату та пропозицій переведення на іншу рівнозначну посаду або нижчу посаду щодо ОСОБА_4 ним не здійснювалися, оскільки таке попередження здійснювалось відповідно до наказу військового комісара Варвинського РТЦКтСП від 09.06.2021. Відомостями про наявність/відсутність бажання ОСОБА_2 продовжувати службу у новоствореному відділі позивач не володів, тому виніс наказ від 13.07.2021 №25-ДС (а.с. 32-33).

Повідомлені військовослужбовцями під час службового розслідування обставини (відсутність за невідомих причин заяви ОСОБА_2 про переведення на іншу посаду) перевірені та досліджені не були.

Враховуючи наведене, суд вважає, що висновок Чернігівського ОТЦКтСП про заподіяння саме позивачем державі шкоди, у зв`язку із чим він має нести повну матеріальну відповідальність, є необґрунтованим, протиправним і не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу від 30.12.2022 №1063, яким ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності на суму 120801,77 грн., задовольнити.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені частково.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 30.12.2022 №1063 «Про результати службового розслідування щодо відшкодування збитків, нанесених державі».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 13 листопада 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (, вул. Гетьмана Полуботка, буд. 68, м. Чернігів, 14013).

Суддя С.В. Бородавкіна