Справа № 360/815/23
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року справа №360/815/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 р. у справі № 360/815/23 (головуючий І інстанції Чернявська Т.І.) за позовом адвоката Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, який в розрахунку пенсії позивачці та в розрахунку боргу за період з 07 жовтня 2009 року по 16 грудня 2015 року:

- не врахував понаднормову пенсію ОСОБА_1 за 11 років понаднормового стажу з суми мінімального розміру пенсії за віком в редакції, чинній на момент нарахування, відповідно до частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- не здійснив автоматичні перерахунки індексації та/або масові перерахунки пенсії та не врахував надбавки до пенсії відповідно до статей 27, 28, частин другої, третьої 2, 3 статті 42 та пунктів 4-1, 4-3 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2020 року №251, постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» в редакції, чинній на момент фактичної виплати пенсії ОСОБА_1 ;

- не включив ОСОБА_1 до кола осіб, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зобов`язано проводити автоматичні масові перерахунки пенсії, та протиправно нарахував пенсію з 07 жовтня 2009 року по 16 грудня 2015 року в розмірі 544,00 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області: -здійснити розрахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням понаднормового стажу за 11 років з суми мінімального розміру пенсії за віком, дійсному на момент нарахування/фактичної виплати, відповідно до частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- здійснити розрахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 07 жовтня 2009 року по 16 грудня 2015 року з урахуванням автоматичних перерахунків індексації та/або масових перерахунків пенсії та надбавок до пенсії відповідно до статей 27, 28, частин другої, третьої статті 42 та пунктів 4-1, 4-3 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2020 року № 251, постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» в редакції, чинній на момент нарахування/фактичної виплати пенсії ОСОБА_1 , з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, за винятком сплачених сум.

Ухвалою суду від 31 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано представнику позивача протягом 10-ти (десяти) календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску, оригіналу документа про сплату судового збору у розмірі 858,88 грн та чинного документу, який посвідчує особу ОСОБА_1 та підтверджує її громадянство України (паспорт громадянина України та/або паспорт громадянина України для виїзду за кордон).

11 серпня 2023 року від адвоката Меламеда Вадима Борисовича через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи Електронний суд за вхідним реєстраційним № 7258/2023 надійшла заява від 10 серпня 2023 року б/н про усунення недоліків, до якої додано позовну заяву, оформлену з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою, документ про сплату судового збору у розмірі 858,88 грн та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий на ім`я позивача.

В клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду представник позивача зазначив, що враховуючи конкретні підстави справи, слід вважати строк звернення до суду не пропущеним або, що строк не підлягає застосуванню, з огляду на нижчевикладене.

Станом на 06 липня 2021 року на підставі протоколу розрахунку пенсії, отриманого з пенсійного кабінету, позивачу було відомо, що сума її поточної пенсії на 01 жовтня 2021 року мала складати 2600,00 грн в місяць. З листа відповідача від 05 липня 2021 року позивач дізналась, що на виконання рішення суду від 17 лютого 2021 року по справі № 360/4522/20 управлінням проведено обчислення суми доплати за визначений судом період та обліковано зазначену суму доплати та що рішенням суду не встановлено окремого порядку проведення виплати пенсії за минулий період. На підставі вказаного позивач мала всі підстави вважати що пенсія за період з 07 жовтня 2009 року по 16 грудня 2015 року включно мала бути нарахована відповідно до розміру поточної пенсії в сумі 2600,00 грн в місяць. 21 жовтня 2021 року на рахунок позивача зараховано суму 40431,48 грн та суму 2600,00 грн. Враховуючи лист відповідача від 05 липня 2021 року, позивач вважала, що фінансування для виплати заборгованості на виконання рішення суду було отримано частково. 16 червня 2022 року, не отримавши жодних розрахунків або пояснень з боку відповідача, представник позивача звернувся до відповідача з листом, яким просим повідомити, чи отримав відповідач кошти на фінансування пенсії позивача в повному обсязі. В листі від 23 червня 2022 року відповідач знов повідомив, що борг в сумі 40431,48 грн нараховано в жовтні 2021 року, але зазначив це без жодних пояснень стосовно розрахунку нарахованої суми та відмовився надати копію розпорядження стосовно виконання рішення суду. 29 червня 2022 року позивач знов звернувся до відповідача з запитом щодо надання інформації про розрахунок пенсії. У відповідь від відповідача отримано лист від 12 липня 2022 року, яким відповідач повідомив як обчислив пенсію позивача. 26 грудня 2022 року позивач знов звернулася з запитом про надання інформації стосовно розрахунку пенсії. 24 січня 2023 року позивач отримала лист відповідача, з якого вперше дізналась, що її пенсія за вказаний період складає 544,00 грн в місяць. На думку представника позивача, позивач не повинна припускати, що відповідач, зобов`язаний судовими рішеннями поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009 року в розмірах відповідно до чинного законодавства України, з проведенням індексації знову порушить її права.

Представник позивача зазначає, що з суми отриманої пенсії - 40431,48 грн, що надійшла на рахунок, неможливо визначити, в чому саме полягає порушення відповідача, яку саме суму відповідач недоплачує, який саме помісячний розмір пенсійної виплати позивача. Саме тому, що без отримання розрахунків відповідача, неможливо визначити, в чому саме полягає порушення права позивачки на належний їй розмір пенсії відповідно до закону, позивачка була змушена звернутися до відповідача за отриманням відповідних розрахунків.

З урахуванням викладеного, вважає, що саме з моменту отримання позивачем повідомлення відповідача від 24 січня 2023 року, вона могла дізнатися та дізналась, в чому саме полягає порушення її права та звернулась до суду в рамках шестимісячного строку. Отже, в означеному позові мова йде про триваюче правопорушення.

Так, представник позивача зазначає, що строк відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не підлягає застосуванню в цій справі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023року позовну заяву повернуто позивачеві через неподання позивачем заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з зазначенням поважних підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду (випадок, передбачений частиною другою статті 123 КАС України).

Приймаючи спірну ухвалу, суд дійшов висновку про те, що 21 жовтня 2021 року після отримання пенсії за період з 07 жовтня 2009 року по 16 грудня 2015 року у розмірі 40431,48 грн. позивачка мала можливість звернутися до відповідача з заявою про надання інформації про розмір призначеної та виплаченої спірної пенсії з наведенням розрахунку основного розміру пенсії за віком, а отже і мала можливість у 2021 році дізнатися про порушення своїх прав на належний розмір пенсії.

Листом від 23 червня 2022 року за 1200-0202-8/14692 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області надало представнику позивача інформацію про те, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі №360/4522/20 борг за період з 07 жовтня 2009 року по 16 грудня 2015 року у розмірі 40431,48 грн. було нараховано ОСОБА_1 на додаткову відомість жовтня 2021 року через банківську установу АТ «Ощадбанк».

До суду з цим позовом позивач через свого представника звернулась лише 24 липня 2023 року. Тобто, позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду, а заву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням поважних причин пропуску такого строку позивачем через свого представника не надано.

Оскільки у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду представник позивача не просить поновити строк звернення до суду і не зазначає поважних причин його пропуску, подане клопотання не можна вважати заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вказанням підстав для поновлення строку.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Позивач вважає, що позов був поданий ним в межах шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України. Позивач вважає, що про порушення своїх прав в обсязі інформації, достатньому для звернення до суду, йому стало відомо не раніше одержання повідомлення відповідача від 24 січня 2023 року. Позивач також зазначає, що враховуючи воєнний стан в Україні, знаючи про наявність судового рішення з приводу виплати пенсії за період з 07 жовтня 2009 року по 16 грудня 2015 року, позивачка звернулася до відповідача тільки 16.06.2022р. В листі від 23 червня 2022 року відповідач знов повідомив, що борг в сумі 40431,48 грн. нараховано в жовтні 2021 року, але зазначив це без жодних пояснень стосовно розрахунку нарахованої суми та відмовився надати копію розпорядження стосовно виконання рішення суду. 29 червня 2022 року позивач знов звернувся до відповідача з запитом щодо надання інформації про розрахунок пенсії. У відповідь від відповідача отримано лист від 12 липня 2022 року, яким відповідач повідомив як обчислив пенсію позивача. 26 грудня 2022 року позивач знов звернулася з запитом про надання інформації стосовно розрахунку пенсії. 24 січня 2023 року позивач отримала лист відповідача, з якого вперше дізналась, що її пенсія за вказаний період складає 544,00 грн в місяць. Позивач також наголошує на тому, що у позові мова йде про триваюче правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

За правилами статей 123 та 169 КАС України суд зобов`язаний перевірити дотримання позивачем строків звернення до суду, які передбачені статтею 122 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом встановленого строку. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

31 березня 2021 року Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі № 240/12017/19 (адміністративне провадження № К/9901/15971/20) ухвалив постанову, в якій застосував шестимісячний строк звернення до адміністративного суду у справі про перерахунок та виплату заборгованості з пенсії. При цьому, Верховний Суд вважав, що з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

У цій справі Верховний Суд також відступив від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 року у справі № 816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 року у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження №К/9901/36805/18), від 25.02.2021 року у справі №822/1928/18 (касаційне провадження №К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження №К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18).

До того ж, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав зазначила, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Крім того, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд керується висновком Верховного Суду, викладеного у вказаній вище справі № 240/12017/19.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства, пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).

Так, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

Суд зазначає, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Суд звертає увагу на те, що за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

До того ж, Верховний Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що в межах цієї справи позивачем оскаржується протиправна бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо розрахунку пенсії за період з 07 жовтня 2009 року по 16 грудня 2015 року.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивачкою 21 жовтня 2021 року було отримано пенсію за період з 07 жовтня 2009 року по 16 грудня 2015 року у розмірі 40431,48 грн..

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що 21 жовтня 2021 року після отримання пенсії за період з 07 жовтня 2009 року по 16 грудня 2015 року у розмірі 40431,48 грн. позивач мала можливість звернутися до відповідача з заявою про надання інформації про розмір призначеної та виплаченої спірної пенсії з наведенням розрахунку основного розміру пенсії за віком, а отже і мала можливість у 2021 році дізнатися про порушення своїх прав на належний розмір пенсії.

Проте, лише 16 червня 2022 року представник позивача звернувся до відповідача з листом, яким просив повідомити, чи отримав відповідач кошти на фінансування пенсії позивача в повному обсязі.

Листом від 23 червня 2022 року за 1200-0202-8/14692 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області надало представнику позивача інформацію про те, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 360/4522/20 борг за період з 07 жовтня 2009 року по 16 грудня 2015 року у розмірі 40431,48 грн. було нараховано ОСОБА_1 на додаткову відомість жовтня 2021 року через банківську установу АТ «Ощадбанк».

До суду з цим позовом позивач звернулась лише 24 липня 2023 року.

Відтак, позивачем було порушено встановлений шестимісячний строк звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що отримання позивачем листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 24 січня 2023 року за № 1200-0202-8/1472, в якому вказано, що помісячний розмір пенсійної виплати за період 07 жовтня 2009 року по 16 грудня 2015 року склав 544,00 грн, відповідно розмір заборгованості за період з 07 жовтня 2009 року по 16 грудня 2015 року - 40431,48 грн, який виплачено в жовтні 2021 року, не змінює момент, з якого позивач повинна була дізнатись про порушення своїх прав.

За таких обставин, висновок позивача про те, що строк звернення до суду слід обчислювати саме з дати отримання листа відповідача від 24 січня 2023 року за № 1200-0202-8/1472, колегія суддів вважає помилковим.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням поважних причин пропуску такого строку позивачем не надано.

Частиною першою статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

Згідно з пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно прийнято ухвалу про повернення позовної заяви позивачу.

Колегія суддів також звертає увагу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 р. у справі №360/815/23 - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023р. у справі №360/815/23 - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена 14 листопада 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 14 листопада 2023 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко