Справа № 240/20351/23
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Житомир справа № 240/20351/23

категорія 112010102

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 26 червня 2023 року про відмову ОСОБА_1 у страхових виплатах та наданні соціальних послуг;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову виплату на сім`ю, як члену сім`ї ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на вказану страхову виплату за заявою ОСОБА_1 від 27 вересня 2022 року та щомісячну виплату у розмірі визначеному чинним законодавством.

В обґрунтування позову вказує, що у зв`язку зі смертю свого чоловіка, позивач, 06 червня 2023 року звернулась вже до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю її чоловіка, проте отримала відмову відповідача від 26 червня 2023 року із тих же підстав: через різні місця реєстрації проживання позивача та її чоловіка на момент його загибелі. На думку позивача, факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_2 за однією адресою: АДРЕСА_1 , що розташоване на території Новогуйвинської ОТГ, смт. Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області підтверджується належними та допустимими доказами, а тому вимоги позивача щодо встановлення зазначеного факту підлягає задоволенню судом. Просить позов задовольнити.

Суддя своєю ухвалою від 17.07.2023 прийняла позовну заяву о розгляду та відкрила спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 28.09.2023. Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначає, що для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого. З наданих позивачем документів для отримання страхових виплат та викладеного в позовній заяві зазначена різна реєстрація місця проживання з померлим чоловіком внаслідок нещасного випадку на виробництві. Отже, відмова у наданні страхових виплат є правомірною та обґрунтованою. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 02.11.2023 постановлено витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області копію заяви ОСОБА_1 від 06.06.2023 (вх. №22794/К-0600-23 від 07.06.2023) та копії доданих до неї документів.

На виконання вимог ухвали суду від 02.11.2023, відповідач 06.11.2023 надав суду витребувані документи.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що 21.06.2008 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с. 8).

У подружжя народилось двоє дітей: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9) та син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10).

Згідно відмітки у паспорті позивача, зареєстроване її місце проживання в смт. Новогуйинське, Житомирский район, а зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 - м. Житомир.

Також, судом встановлено, що відповідно до довідки №230 від 05.10.2020, виданої садівничим товариством "Заводське", позивач з чоловіком та дітьми постійно проживала без реєстрації в садовому будинку АДРЕСА_1 .

Як вказує у позові позивач та не заперечується відповідачем, 02.08.2022 внаслідок нещасного випадку на виробництві, ОСОБА_2 загинув.

З матеріалів справи вбачається, що 06.06.2023 позивач звернулася з письмовою заявою до ГУ ПФУ в Житомирській області про призначення одноразової одноразової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом 26.06.2023 № 22841-22794/К-02/8-0600/23 повідомило " що відповідно до пункту 5.1 розділу V Постанови Правління фонду соціального страхування України «Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат» № 11 від 19.07.2018 (зі змінами), для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання потерпілого. Згідно наданих документів. Ваша реєстрація та загиблого ОСОБА_2 не співпадають. Виходячи із вищезазначеного, право на одноразову допомогу на сім`ю відсутнє" (а.с. 18).

Не погодившись з відмовою, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №1105).

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1105 з 01.01.2023 уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

Згідно ч.4 розділу VІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1105 установлено, що нормативно-правові та розпорядчі акти Фонду соціального страхування України діють до затвердження відповідних рішень Пенсійним фондом України.

Частиною шостою статті 42 Закону №1105 (в редакції станом на дату настання нещасного випадку) встановлено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №1105 для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: 1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть; 2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

Згідно зі ст. 44 Закону №1105 Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Відповідно до статті 45 Закону №1105-ХІV фонд відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце:

1) навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку;

2) подання роботодавцем, іншими органами, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілим Фонду свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок;

3) вчинення застрахованим умисного кримінального правопорушення, що призвів до настання страхового випадку.

Фонд відмовляє у виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

З метою вдосконалення порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат і здійснення управліннями (відділеннями) виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у разі настання нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання, керуючись статтями 7, 36, 37, 39, 41-48 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», правління Фонду соціального страхування України постановило затвердити Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат.

Наведений Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат затверджений Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року № 11 (далі - Порядок №11).

Пунктом 1.2. Порядку №11 встановлено, що у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, або в межах повноважень відділення виконавчої дирекції Фонду в районах і містах обласного значення (далі - управління (відділення) Фонду) зобов`язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну потерпілому внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті особам, які мають на це право, виплачуючи, зокрема, одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого.

Зі змісту пунктів 1.3, 1.4 Порядку № 11 вбачається, що Управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон) та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Відповідно до пункту 5.1. Розділу V Порядку №11 для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються:

заяви (колективна чи індивідуальні), для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою;

копії паспорта;

копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого);

довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

З приводу цього суд звертає увагу на те, що позивач подала заяву про отримання одноразової допомоги як член сім`ї у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві. Отже, для отримання такої допомоги необхідно подати заявнику документи, крім інших документів, які визначені положеннями вищенаведеного законодавства, докази проживання заявника із потерпілим на момент смерті однією сім`єю.

При цьому, суд зазначає, що місце реєстрації проживання не є єдиним та безпосереднім доказом проживання заявника з потерпілим однією сім`єю на момент його смерті.

Тобто, для отримання дозволу на виплату спірної допомоги позивачу, крім інших документів, необхідно було подати документи, які підтверджують факт проживання із чоловіком на момент його смерті однією сім`єю. Однак відповідач не запропонував позивачу подати такі документи, а відразу відмовив листом у виплаті спірної допомоги.

З матеріалів справи судом встановлено, що місце проживання позивача не співпадає з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

Вказана обставин позивачем не заперечується.

До суд позивачем надано докази (довідка №230 від 05.10.2020, видана садівничим товариством "Заводське") проживання подружжя за однією адресою без реєстрації.

Однак, вказаний документ позивач не надавала відповідачу до заяви про призначення як члену сім`ї одноразової допомоги в разі смерті потерпілого, як доказ на підтвердження факту спільного проживання.

Вказана обставина підтверджується зазначеними у заяві позивача (вх. 22794/К-0600-23 від 7.06.2023) про призначення одноразової грошової допомоги додатками (а.с. 35).

Разом з тим, зазначає, що визначення поняття сім`ї та її членів закріплено в Сімейному кодексі України і відповідно до ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Закон №1105-XIV не містить визначення сім`ї та її членів і не містить вимоги, згідно з якою право на отримання страхової виплати обов`язкової реєстрації місця проживання членів сім`ї потерпілого, смерть якого настала внаслідок нещасного випадку на виробництві.

За такого правового регулювання з урахуванням предмету спору, суд визнає, що Сімейний кодекс України є спеціальним законом який має враховуватись при визначені поняття сім`ї та її членів при вирішенні питання щодо наявності права на отримання допомоги передбаченої Законом № 1105-XIV.

Отже, суд вважає, що в даних правовідносинах факт того, що реєстрація місця проживання позивачки не співпадає з реєстрацією місця проживання ОСОБА_2 не свідчить, що така сім`я перестала бути сім`єю та відповідно втратила право на отримання страхових виплат внаслідок настанням страхового випадку.

Безспірно встановлено, що за результатом розгляду заяви позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом 26.06.2023 №22841-22794/К-02/8-0600/23 повідомило що "відповідно до пункту 5.1 розділу V Постанови Правління фонду соціального страхування України «Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат» № 11 від 19.07.2018 (зі змінами), для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання потерпілого. Згідно наданих документів. Ваша реєстрація та загиблого ОСОБА_2 не співпадають. Виходячи із вищезазначеного, право на одноразову допомогу на сім`ю відсутнє."

Зі змісту листа 26.06.2023 №22841-22794/К-02/8-0600/23 вбачається, що заяву позивача було розглянуто у порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян".

На думку суду, відповідач листом повідомив заявника про відсутність документів для отримання соціальної виплати.

За приписами п. 1.3. та п. 1.4 Розділу І Порядку №11, управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон) та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа. Рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Така ж правова норма зазначена і у статті 44 Закону №1105.

Отже, рішення за наслідком розгляду заяви про призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого, приймається у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа, у формі постанови.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем не приймалось жодне із законодавчо визначених рішень, а лише повідомлено заявника, що "Згідно наданих документів. Ваша реєстрація та загиблого ОСОБА_2 не співпадають. Виходячи із вищезазначеного, право на одноразову допомогу на сім`ю відсутнє".

З урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, суд дійшов висновку, що позивач при розгляді заяви діяв не у порядку та не у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Суд вважає за необхідне зауважити, що підстави для відмови у страхових виплатах чітко визначено у ст. 45 Закону №1105.

Згідно зі статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Наведене свідчить, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів захисту прав та інтересів особи, порушених суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення та фактичним обставинам справи.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не прийняття за результатом розгляду заяви позивача від 06.06.2023 (вх. №22794/К-0600-23 від 07.06.2023) рішення у формі постанови та зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 06.06.2023 (вх. №22794/К-0600-23 від 07.06.2023) з прийняттям рішення у формі постанови, та ураховуючи висновки суду.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог та сплатою судового збору за одну позовну вимогу немайнового характеру, суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир,10003, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не прийняття за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.06.2023 (вх. №22794/К-0600-23 від 07.06.2023) рішення у формі постанови.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.06.2023 (вх. №22794/К-0600-23 від 07.06.2023) та прийняти рішення у формі постанови, з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три ) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук