Справа № 280/4989/23
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року Справа № 280/4989/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 (70002, Запорізька область, м. Вільнянськ, код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ),

Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправними положень акту індивідуальної дії, акту індивідуальної дії в цілому, визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання скасувати наказ,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 (далі відповідач 1), Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач 2, ВЧ НОМЕР_2 ), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії командира ВЧ НОМЕР_2 полковника ОСОБА_3 щодо призначення службового розслідування з приводу виконання 11 червня 2023 року майором С.Позігуном обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння та нетверезому стані;

- визнати протиправним та скасувати в цілому наказ командира ВЧ НОМЕР_2 від 12.06.2023 року №1142 «Про призначення службового розслідування»;

- визнати протиправними дії командира ВЧ НОМЕР_2 полковника ОСОБА_3 щодо зазначення в наказі командира ВЧ НОМЕР_2 від 12.06.2023 року №1142 «Про призначення службового розслідування» відомостей про «факт виконання командиром 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону майором ОСОБА_1 обов`язків військової служби у нетверезому стан» та «за фактом виконання обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння»;

- визнати протиправними дії командира ВЧ НОМЕР_2 полковника ОСОБА_3 в частині включення до складу комісії, якій доручено проведення службового розслідування згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 12.06.2023 року №1142, голову комісії полковника ОСОБА_4 , члена комісії підполковника ОСОБА_5 та члена комісії майора В.Дроздовського.

- визнати протиправними та скасувати окремі положення акту індивідуальної дії, а саме п.2 наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 12.06.2023 року №1142, в частині включення до складу комісії, якій доручено проведення службового розслідування: голову комісії полковника ОСОБА_4 , члена комісії підполковника ОСОБА_5 та члена комісії майора В.Дроздовського;

- визнати протиправною бездіяльність командира ВЧ НОМЕР_2 полковника ОСОБА_3 в частині не включення до складу комісії, якій доручено проведення службового розслідування згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 12.06.2023 року №1142, підполковника ОСОБА_6 , як безпосереднього командира майора ОСОБА_7 ;

- визнати протиправними дії командира ВЧ НОМЕР_2 полковника ОСОБА_3 щодо усунення майора ОСОБА_7 від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування та прийняття відповідного рішення за його результатами, згідно п.4 наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 12.06.2023 року №1142;

- визнати протиправними та скасувати окремі положення акту індивідуальної дії, а саме в цілому п.4 наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 12.06.2023 року №1142, щодо усунення майора ОСОБА_7 від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування та прийняття відповідного рішення за його результатами.

Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пропорційно до неправомірних дій кожного із співвідповідачів, у загальному розмірі 21 000,00 грн.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Сердюком Р.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серія АР № 1194944 від 24.04.2023.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач протягом тривалого часу зазнає систематичного психологічного та економічного тиску з боку керівництва ВЧ НОМЕР_2 . Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 від 12.06.2023 №1142 «Про призначення службового розслідування» (далі також наказ від 12.06.2023 №1142) у відношенні позивача призначене службове розслідування за фактом виконання обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння. Згідно пункту 2 зазначеного наказу головою комісії призначений полковник ОСОБА_4 , члени комісії: підполковник ОСОБА_8 , майор В.Дроздовський. Також, відповідно до пунктів 4-5 позивача усунуто від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування, з тимчасовим покладенням обов`язків на старшого лейтенанта ОСОБА_9 . Позивач не погоджується із законністю та достовірністю окремих положень оскаржуваного наказу та вважає протиправним наказу в цілому. Зазначає, що дії командира ВЧ НОМЕР_2 є протиправними, оскільки, на думку позивача, він не мав права призначати службове розслідування за фактами сп`яніння та нетверезого стану, оскільки це компетенція суду перевіряти такі факті і призначати за це відповідне покарання. Вважає незаконним в межах дисциплінарної влади, наданої командирам, давати правову оцінку та кваліфікацію проступку, за який передбачена адміністративна відповідальність, повноваження щодо притягнення до якої належать суддям. Вказує, що зазначені в оскаржуваному наказі відомості про начебто факт виконання позивачем обов`язків військової служби у «нетверезому стані» та стані «алкогольного сп`яніння» не відповідають дійсності, є неправдивими та недостовірними. Вважає такий контекст оскаржуваного наказу продовженням умисного систематичного психологічного та економічного тиску на себе. Зазначає, що члени комісії, призначеної для проведення службового розслідування відповідно до оскаржуваного наказу, є членами комісії згідно раніше проведеного у відношенні позивача службового розслідування, результати якого позивач оскаржує в іншому судовому провадженні у справі № 280/770/23, де наводить безліч допущених ними порушень та зловживань, внаслідок чого вважає, що саме ці члени комісії будуть мститися позивачу та є зацікавленими у наслідках розслідування. Тому вважає, що призначення вказаних осіб у складі комісії для проведення службового розслідування відповідно до оскаржуваного наказу порушує права, законні інтереси та свободи позивача. Також з посиланням на норми Дисциплінарного статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 №551-XIV (далі Дисциплінарний статут), та Порядку проведення службового розслідування у Збройних силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (далі Порядок №608) зазначає, що розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, проте, безпосередній командир позивача не включений до складу комісії для проведення службового розслідування. Вказує, що положення статті 47 Дисциплінарного статуту визначає підстави усунення від виконання службових обов`язків на час розслідування у випадку, якщо невиконання (неналежне виконання) службових обов`язків призвело до людських жертв чи тяжких наслідків або створило загрозу настанню таких наслідків, проте, відмова позивача від проходження експертизи на стан алкогольного сп`яніння до таких наслідків не призвела, а тому позивач вважає, що його усунення від виконання службових обов`язків є незаконним. Просить суд задовольнити позов.

Ухвалою судді від 08.07.2023 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто без розгляду.

Ухвалою судді від 10.07.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 17.07.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

03.08.2023 представником відповідачів подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що вживання алкогольних напоїв та виконання обов`язків військової служби у нетверезому стані є порушенням військової дисципліни. З посиланням на статтю 4 Дисциплінарного статуту вказує, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби. Згідно зі статтею 241 Статуту внутрішньо служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут внутрішньої служби) кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю). Крім того, розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів військовослужбовцем на території військових частин (військових об`єктів) або виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби (поява на території військової частини) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, внесено до Переліку порушень військової дисципліни, які обліковуються для оцінки стану військової дисципліни (пункт2) вказаних у Додатку 12 до Інструкції з надання доповідей і донесені про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 листопада 2018 року № 604, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2018 р. за № 1451/32903 (далі Інструкція №604). За таких обставин, призначення службового розслідування стосовно позивача за фактом виконання ним обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння, тоді як очолюваний ним підрозділ отримав бойовий наказ, є правомірним та покликане уточнити причини та умов порушення військовослужбовцем військової дисципліни, встановити ступінь вини військовослужбовця. З матеріалів службового розслідування, призначеного наказом від 12.06.2023 №1142, відомо про те, що під час спілкування 11.06.2023 полковника ОСОБА_4 та підполковника ОСОБА_5 з майором ОСОБА_10 , в останнього була зафіксована наявність клінічних ознак алкогольного сп`яніння, однак позивач відмовився проходити медичний огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в медичній роті ВЧ НОМЕР_2 , а також відмовився проходити відповідну експертизу в Комунальному некомерційному підприємстві «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, куди його доставили військовослужбовці Військової служби правопорядку. Будь-яких особистих, медичних чи інших поважних причин відмови від проходження медичного огляду позивач не навів, що свідчить про його намагання приховати факт перебування у стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, посилання у наказі від 12.06.2023 №1142 на факт виконання позивачем обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння є достовірним, відповідні підтвердні документи долучені до матеріалів службового розслідування та враховані при оформленні висновків за результатами його проведення. Вказує, що твердження позивача про зацікавленість комісії, призначеної для проведення службового розслідування, є необґрунтованим, а посилання на «встановлені численні порушення та зловживання» з їх боку під час проведення службового розслідування, результати якого оскаржуються в Запорізькому окружному адміністративному суді (справа №280/770/23), є передчасними, оскільки рішення судом першої інстанції у вказаній справі не ухвалене. Зазначено, що з огляду на звання позивача та вчинення ним дисциплінарного проступку, керуючись положенням статті 85 Дисциплінарного статуту, до складу комісії з проведення службового розслідування наказом від 12.06.2023 №1142 були включені військовослужбовці структури морально-психологічного забезпечення та не нижчого звання. Твердження позивача про порушення його прав через не включення до складу комісії з проведення службового розслідування його безпосереднього начальника є безпідставним, оскільки стаття 85 Дисциплінарного статуту та пункт 12 розділу ІІІ Порядку №608 не встановлюють обов`язкову форму такої участі. Крім того відповідач зазначає, що під час проведення службового розслідування безпосередній начальник позивача надав службову характеристику позивачу, яка включена до матеріалів службового розслідування. Вказує, що з огляду на надзвичайну важливість чіткого виконання поставлених бойових завдань в контексті загального задуму воєнних дій у смузі відповідальності ВЧ НОМЕР_2 , виконання обов`язків військової служби позивачем в нетверезому стані створювало ризик некерованості підлеглого йому підрозділу при виконанні бойових завдань, а відтак загрозу зриву їх виконання, людських жертв та настання інших тяжких наслідків, з метою запобігання настанню яких позивача усунено від виконання службових обов`язків з причини перебування останнього на службі у стані алкогольного сп`яніння, відмови від проходження медичного огляду. Крім цього, дії позивача негативно вплинули на морально-психологічний стан підлеглого особового складу, принизили авторитет та гідність офіцерського складу, що неприпустимо в умовах ведення активних бойових дій. Таким чином, дії відповідачів по відношенню до позивача у зв`язку з виявленням його з клінічними ознаками алкогольного сп`яніння є правомірними та такими, що ґрунтуються на відповідних нормах законодавства. Заперечує проти задоволення клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, заявляючи про його необґрунтованість. Просить у задоволенні позову відмовити.

Щодо повноважень особи, яка підписала відзив, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 2 липня 2020 року у справі №9901/39/20 зазначила, що з урахуванням положень статті 55 КАС України, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Пунктом 1.6. Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України та Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 грудня 2016 року №744, передбачено, що ведення позовної роботи та самопредставництво, представництво інтересів Міноборони та Збройних Сил в судах покладається на юридичну службу апарату Міноборони, територіальні юридичні підрозділи (управління, відділи), юридичну службу Генерального штабу, юридичну службу органів військового управління, юридичні служби (помічників командира (начальника, керівника) з правової роботи, юрисконсультів військових частин (установ, організацій), підприємств (далі - юридична служба) за безпосередньої участі фінансової (фінансово-економічної) служби та відповідальних підрозділів структурних підрозділів Міноборони, Генерального штабу, військових частин (установ, організацій), підприємств.

Слід зазначити, що відзив підписаний помічником командира ВЧ НОМЕР_2 з правової роботи начальником юридичної групи старшим лейтенантом юстиції Р.Куйбідою, що згоджується з положеннями вищенаведеної Інструкції щодо наявних у відповідної особи повноважень, крім того, до відзиву додано довіреність від 10.12.2022, зареєстровано за №5325 від 11.12.2022, за змістом якої Військова частина НОМЕР_2 в особі командира військової частини полковника ОСОБА_2 уповноважує лейтенанта юстиції ОСОБА_11 представляти ВЧ НОМЕР_2 (у тому числі командира ВЧ НОМЕР_2 як суб`єкта владних повноважень або особу, яка уповноважена складати протоколи у справах про адміністративні правопорушення), в судах, органах виконання судових рішень та виконавчих документів, у тому числі, в адміністративних справах з усіма правами, які надані законом позивачу, відповідачу, третій особі, заявнику, заінтересованій особі тощо, у тому числі з правом підписувати відповідні документи; засвідчувати власним підписом копії цієї довіреності та інших документів, які подаються до суду.

Відтак, суд вважає, що особа, яка підписала відзив на позовну заяву, належним чином підтвердила свої повноваження.

18.08.2023 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідачем не наведено жодного аргументу на підтвердження доцільності та необхідності усунення позивача від виконання службових обов`язків. Крім того, позивач стверджує, що очевидні ознаки перебування у стресовому стані через задіяння в активних бойових діях були безпідставно та умисно кваліфіковані, як перебування позивача у стані сп`яніння, що в свою чергу призвело до призначення протиправного службового розслідування. Просить суд задовольнити позов.

31.08.2023 представник відповідачів надав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якій зазначив, що викладені у ній аргументи не спростовують позиції відповідачів у справі та здебільшого виходять за межі предмету позову. Вказує, що службове розслідування призначено в межах повноважень та у спосіб, що визначений законом. У процесі службового розслідування факт, за яким його призначено, може бути як підтверджено, так і спростовано. Висловлені позивачем аргументи у відповіді на відзив стосуються незгоди з рішенням за результатами службового розслідування, а не предмету позову у цій справі. Зазначає, що під час усунення від виконання службових обов`язків грошове забезпечення виплачується без додаткових видів грошового забезпечення. Це пов`язано не з юридичною відповідальністю, а з тим, що військовослужбовець на час усунення не виконує своїх обов`язків за посадою.

Щодо пропущеного строку подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив, слід зазначити таке. За змістом частин 1 та 2 статті 261 КАС України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 10.07.2023 отримана представником відповідачів 14.07.2023, отже останнім днем подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням вихідних днів, є 31.08.2023. Відзив на позовну заяву подано засобами поштового зв`язку 01.08.2023, отже пропущений строк становить один день.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 10.07.2023 встановлено строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву. Відзив отриманий позивачем 02.08.2023, отже, останнім днем подання відповіді на відзив є 07.08.2023. Відповідь на відзив подано до суду 18.08.2023, отже пропущений строк становить 11 днів.

Суд зазначає, що в умовах воєнного стану, з урахуванням залученості ВЧ НОМЕР_2 , у складі якої проходив військову службу позивач, в активних бойових діях щодо стримування збройної агресії проти України, суд вважає не доречним вдаватися до надмірного формалізму у питанні вимоги неухильного дотримання строку подання заяв по суті справи, а тому у відповідності до положень статті 121 КАС України поновлює пропущений відповідачем строк подання відзиву на позовну заяву та продовжує пропущений позивачем строк подання відповіді на відзив, у зв`язку з чим враховує всі подані учасниками справи заяви по суті справи під час розгляду даної справи по суті.

Ухвалою суду від 16.10.2023 відмовлено у задоволенні клопотань представника ВЧ НОМЕР_2 про об`єднання позовів.

На підставі матеріалів справи суд встановив такі обставини.

На момент виникнення спірних правовідносин, майор ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_2 на посаді командира 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону.

11.06.2023 заступником командира ВЧ НОМЕР_2 з морально-психологічного забезпечення начальником відділення полковником ОСОБА_4 складено рапорт на ім`я командира ВЧ НОМЕР_2 (зареєстрований за №10492 від 11.06.2023), в якому зазначено, що 11.06.2023 о 17:40 під час перевірки 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону в розташуванні особового складу батареї був виявлений командир 1 мінометної батареї майор ОСОБА_1 , який за зовнішніми ознаками перебував у стані алкогольного сп`яніння з характерними ознаками стійкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, млявість мови, гіперемія шкірного покрову обличчя, зухвалість поведінки. Майору ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд для встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів у медичній роті ВЧ НОМЕР_2 . Майор ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд. Також зазначено, що оскільки на 1 мінометну батарею 1 покладено бойові завдання, враховуючи, що майор ОСОБА_12 не здатний в такому стані командувати підрозділом, за таких обставин був усунутий від виконання службових обов`язків з причини перебування на службі у стані алкогольного сп`яніння, відмови від проходження медичного огляду. Прийняте рішення доведено майору ОСОБА_13 . З огляду на непередбачуваність поведінки військовослужбовця, його неспроможність керувати особовим складом, виконувати бойові завдання, існування реального ризику настання тяжких наслідків внаслідок перебування його як командира підрозділу у стані алкогольного сп`яніння, майор ОСОБА_12 був доставлений до Запорізького зонального відділу Військової служби правопорядку та переданий його представникам. У зв`язку з викладеним, просив командира ВЧ НОМЕР_2 призначити службове розслідування за фактом виконання майором ОСОБА_1 обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння в умовах ведення військовою частиною бойових дій.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 12.06.2023 №1142, відповідно до вимог ст. 85 Дисциплінарного статуту, Порядку №608, на підставі рапорту заступника командира військової частини НОМЕР_2 з морально-психологічного забезпечення начальника відділення полковника ОСОБА_4 вх. №10492 від 11.06.2023 про факт виконання командиром 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону майором ОСОБА_1 обов`язків військової служби у нетверезому стані, наказано провести службове розслідування стосовно командира 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону майора ОСОБА_1 за фактом виконання обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння, з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню та встановлення ступеня вини військовослужбовця.

Пунктом 2 наказу від 12.06.2023 №1142 проведення службового розслідування доручено комісії у складі: голова комісії заступник командира ВЧ НОМЕР_2 з морально психологічного забезпечення начальником відділення полковник ОСОБА_14 , члени комісії: старший офіцер відділення морально психологічного забезпечення підполковник ОСОБА_15 , заступник командира 1 механізованого батальйону з морально психологічного забезпечення майор ОСОБА_16 .

Пунктом 4 наказу від 12.06.2023 №1142 наказано, у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків майором ОСОБА_1 , що створило загрозу настання тяжких наслідків, усунути майора ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків командира 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону на час проведення службового розслідування та прийняття відповідного рішення за його результатами.

Не погоджуючись з діями/бездіяльністю відповідачів під час призначення службового розслідування, з наказом від 12.06.2023 №1142 в цілому та окремими його положеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII) (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону № 2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Статут внутрішньої служби визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

- бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

- беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

- постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

- знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

- дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

- поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

- бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

- вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

- додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до статті 13 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому (стаття 49 Статуту внутрішньої служби).

Статтею 241 Статуту внутрішньої служби передбачено, що кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Абзацом 7 статті 4 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно зі статтею 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Статтею 84 Дисциплінарного статуту визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення…

..Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі, визначені Порядком №608.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння) (п. 3 розділу ІІ Порядку №608).

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що військовослужбовці зобов`язані неухильно дотримуватись військової дисципліни, яка, крім іншого, забороняє військовослужбовцям вживання спиртних напоїв під час виконання обов`язків військової служби. При цьому, за неналежне виконання службових обов`язків військовослужбовець може бути притягнений у встановленому порядку до дисциплінарної відповідальності.

Слід зазначити, що службове розслідування - це комплекс заходів, які здійснюються з метою уточнення причин, установлення обставин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, відповідальність за яке передбачена законодавством України, та ступеня вини особи (осіб), яка вчинила це правопорушення.

При цьому, з урахуванням п. 3 розділу ІІІ Порядку № 608 у наказі про призначення службового розслідування зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування.

За змістом наказу від 12.06.2023 №1142, підставою для призначення службового розслідування вказано рапорт заступника командира ВЧ НОМЕР_2 з морально-психологічного забезпечення начальнику відділення полковника ОСОБА_14 , в якому повідомлено про факт виконання позивачем обов`язків військової служби у нетверезому стані.

Враховуючи, що заборона вживання спиртних напоїв під час виконання обов`язків військової служби охоплюється поняттям службової дисципліни, суд вважає, що призначення службового розслідування за фактом виконання позивачем обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння є цілком правомірним.

При цьому, на момент прийняття рішення про призначення службового розслідування начальник військової частини не вирішує на перед доведеність фактів та обставин, які послугували підставою для його призначення, а зазначає лише про їх наявність, оскільки саме для уточнення причин та установлення обставин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, на ступеня вини військовослужбовця призначається службове розслідування.

При цьому, суд під час розгляду даної справи суд також не може надавати оцінку обставинам, які послугували підставою для призначення службового розслідування, визначені в рапорті заступника командира ВЧ НОМЕР_2 з морально-психологічного забезпечення начальнику відділення полковника ОСОБА_14 , а також обставинам, які на думку позивача спростовують викладені у рапорті факти, зокрема, вказані ним відомості про перебування у стресовому стані через задіяння в активних бойових діях, оскільки наведені обставини досліджуються та оцінюються уповноваженими особами саме під час проведення службового розслідування.

Відтак, дії командира ВЧ НОМЕР_2 полковника ОСОБА_3 щодо призначення службового розслідування наказом від 12.06.2023 №1142 та зазначення в такому наказі про факти, які послугували підставою для його призначення, зокрема, про факт виконання позивачем обов`язків військової служби у нетверезому стані, факт виконання обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння, є правомірними.

Щодо складу комісії для проведення службового розслідування, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 85 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Наведені положення кореспондують приписам пунктів 5, 8, 12 розділу ІІІ Порядку №608, за змістом яких службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. До участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Слід зазначити, що аргументи позивача про порушення його права в даній частині ґрунтуються на твердженні про те, що голова комісії полковник ОСОБА_4 , члени комісії підполковник ОСОБА_8 та майор В.Дроздовський входили до складу комісії з проведення іншого службового розслідування щодо позивача, яке позивач оскаржував в судовому порядку, що, на думку позивача, свідчить про зацікавленість членів комісії у наслідках службового розслідування. Крім того, позивач вважає, що до складу комісії обов`язково має входити його безпосередній начальник підполковник ОСОБА_6 .

Водночас, позивачем не надано належних доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про зацікавленість членів комісії у результатах проведення службової перевірки, також щодо їх упередженого ставлення до позивача, а всі його твердження ґрунтуються лише на припущеннях.

При цьому, сам по собі факт звернення позивача до правоохоронних органів щодо встановлення факту вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами ВЧ НОМЕР_2 не є достатнім доказом зацікавленості членів комісії з проведення службового розслідування в його результатах.

Також необхідно вказати, що під час службового розслідування військовослужбовець наділений правом висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять (абзац 8 пункту 3 розділу 4 Порядку №608). Отже, такі зауваження можуть бути вирішені під час службового розслідування, але самі по собі не створюють підстав для висновку про порушення командиром ВЧ НОМЕР_2 порядку визначення комісії для проведення службового розслідування за фактом порушення позивачем військової дисципліни.

Крім того, вимога законодавства щодо участі безпосереднього начальника військовослужбовця у розслідуванні не передбачає його обов`язкового включення до складу відповідної комісії, а тому відповідні посилання позивача є необґрунтованими.

За наведеного вище, суд не вбачає порушення прав позивача в діях (а також стверджуваної позивачем бездіяльності) командира ВЧ НОМЕР_2 при формуванні складу комісії для проведення службового розслідування, визначеного в наказі від 12.006.2023 №1142, та не знаходить підстав для скасування даного наказу в частині включення до складу комісії, якій доручено проведення службового розслідування: голову комісії полковника ОСОБА_4 , члена комісії підполковника ОСОБА_5 та члена комісії майора В.Дроздовського, а тому позовні вимоги в цій частині суд визнає безпідставними.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій командира ВЧ НОМЕР_2 та наказу від 12.06.2023 №1142 в частині усунення позивача від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування та прийняття відповідного рішення за його результатами, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 47 Дисциплінарного статуту невиконання (неналежне виконання) службових обов`язків, що призвело до людських жертв чи інших тяжких наслідків або створило загрозу настанню таких наслідків, є підставою для усунення такого військовослужбовця від виконання службових обов`язків.

Рішення про усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків приймається прямим командиром (начальником).

Про цей факт видається у триденний строк із дня прийняття посадовою особою такого рішення письмовий наказ про проведення службового розслідування.

Тривалість усунення від виконання службових обов`язків не повинна перевищувати тривалості службового розслідування та часу, необхідного для прийняття командиром (начальником) відповідного рішення за результатами такого розслідування.

Наказ про усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків скасовується, якщо за результатами службового розслідування підстави для прийняття такого рішення не підтвердилися або прийнято рішення про притягнення військовослужбовця, який вчинив правопорушення, до дисциплінарної відповідальності.

У разі відмови або ухилення від обов`язкового медичного огляду, а також появи на службі у стані сп`яніння усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків може здійснити безпосередній або прямий начальник, про що негайно доповідається в порядку підпорядкованості із зазначенням причин і обставин усунення.

Командир (начальник), який усунув підлеглого від виконання службових обов`язків без достатніх підстав, несе за це відповідальність.

Наведені положення дозволяють дійти висновку про те, що відмова або ухилення від обов`язкового медичного огляду, а також поява на службі у стані сп`яніння визнані самостійною та достатньо підставою для усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків.

Оскільки службове розслідування призначено саме у зв`язку із встановленням факту можливого перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння, що супроводжувалось його відмовою від проходження медичного огляду, суд дійшов висновку, що рішення про усунення позивача від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування прийнято в межах норм Дисциплінарного статуту.

Отже позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

При цьому, суд відхиляє посилання позивача на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2023 у справі №336/6357/23, якою закрито провадження про адміністративне порушення за ч.3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки на момент винесення оскаржуваного наказу та вчинення оскаржуваних дій (бездіяльності) вказане судове рішення не було прийнято. Зміст такого судового рішення може мати вплив на зміст спірних правовідносин щодо результатів проведення службового розслідування, водночас, у даній справі суд оцінює наявність підстав для його призначення, а на той момент зазначене судове рішення не існувало.

Наведене у сукупності дозволяє дійти висновку про відсутність підстав для скасування наказу від 12.06.2023 №1142 в цілому, як заявляє позивач, а тому такі позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).и повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Інші аргументи сторін не є визначальними для вирішення даної справи з огляду на те, що вони заявлені поза межами предмету доказування у справі.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є не обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволенні позову.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 (70002, Запорізька область, м. Вільнянськ, код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними положень акту індивідуальної дії, акту індивідуальної дії в цілому, визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання скасувати наказ відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 13.11.2023.

Суддя М.О. Семененко