Справа № 596/1136/23
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 596/1136/23 пров. № А/857/16246/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

з участю секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 25 серпня 2023 року (ухвалене головуючим-суддею Лисюком І.О., час ухвалення рішення 10 год 25 хв у селищі Гусятин, повний текст судового рішення складено 28 серпня 2023 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - поліцейського СРПП ВП №3 (м. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Гонтара Сергія Олександровича) про скасування рішення,

в с т а н о в и в :

24.07.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі - ГУ НП, відповідач) (за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - поліцейського СРПП ВП №3 (м. Гусятин) Чортківського РВП ГУ НП Гонтара С.О.) (далі - поліцейський Гонтар С.О., третя особа), в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №298048 від 03.06.2023 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а провадження по справі закрити.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 25.08.2023 позовні вимоги були задоволені повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ НП подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що підтвердженням порушень вимог Правил дорожнього руху (далі - ПДР) є надані поліцейськими відеоматеріали фіксації порушення із відеореєстратора, який розміщений у службовому транспортному засобі, на яких чітко видно, що автомобіль марки ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку/стоянку з порушенням вимог п.п.15.10 (д) ПДР. Посилання позивача на те, що транспортним засобом керував його син, також спростовується відеозаписом, на якому відображено як позивач виходить із транспортного засобу. При цьому, під час спілкування з працівниками поліції позивач не заперечував факт керуванням транспортним засобом.

Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Особливості розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності визначені в статті 286 КАС України, а порядок повідомлення їх учасників ст.268 цього Кодексу, відповідно до якої учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи з моменту направлення такого повідомлення працівником суду про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відтак, в контексті положень ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою позовну заяву залишити без розгляду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що оспорюваною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 КУпАП.

За змістом оспорюваної постанови, позивач 03.06.2023 о 20 год 44 хв у м. Хоростків по вул. Руській, 11, Чортківського району Тернопільської області, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2104, державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги зупинки, здійснив зупинку - стоянку т/з, що робить неможливий рух інших транспортних засобів, а також при перевірці документів не представив діючий поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Поліс), чим порушив вимоги п.п.15.10 д, 15.2, 2.4, 2.12 ПДР. У зв`язку з цим, на підставі ст.36 КУпАП, працівником поліції до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що переглянутий відеозапис не підтверджує порушення правил стоянки, оскільки з нього неможливо зробити висновок про те, що автомобіль позивача заблокував рух інших транспортних засобів. З відео слідує, що рух транспортних засобів не був зупиненим по вулиці Руська, 11 в м. Хоростків і автомобіль, який під час відеозапису (винесення постанови та складання протоколу про адміністративне правопорушення) нерухомо стояв більше години, не перешкоджав руху інших транспортних засобів. Суд дійшов висновку, що постановка автомобіля на стоянку не забороняється ПДР, якщо залишається достатньо місця для проїзду.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Згідно ч.1, 2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьою статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Спеціальний строк оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності встановлений частиною другою статті 286 КАС України, відповідно до якої, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто, законом чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності (як у спірному випадку) встановлено десятиденний строк, який обчислюється з дня вручення відповідного рішення (постанови).

Згідно статті 289 КУпАП (в редакції, чинній на час прийняття оспорюваної постанови), скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Верховним Судом неодноразово надавалась оцінка поважності причин пропуску строку звернення позивачами до суду, встановленого статтею 288 КУпАП, в обґрунтування поновлення якого останні посилалася на досудове врегулювання спору шляхом звернення зі скаргою на постанову про адміністративне правопорушення до відповідного органу.

Зокрема така позиція Верховного Суду щодо вказаного питання, викладена у постановах від 23.09.2022 по справі №750/10714/21 та від 07.12.2020 по справі №522/14986/19.

Так, у вищенаведених постановах Судом зазначено, що вказаною нормою передбачено право вибору особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порядку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, звернення особи до відповідного органу зі скаргою на постанову по справі про адміністративне правопорушення не є досудовим вирішенням спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав. Враховуючи наведену позицію Верховного Суду звернення зі скаргою до відповідного органу не є поважною причиною пропуску строку на звернення до суду із позовом про визнання протиправною постанови по справі про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи видно, що оспорювану постанову було прийнято 03.06.2023 та у ній міститься підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про отримання її копії.

Проте, лише 23.06.2023 позивач звернувся до начальника УПП ГУНП в Тернопільській області зі скаргою на вказану постанову, проте відповіді не отримав, а з даним позовом ОСОБА_1 звернувся лише 24.07.2023, тобто з пропуском десятиденного строку на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Більше того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач також пропустив десятиденний строк, встановлений статтею 289 КУпАП на подання скарги до начальника УПП ГУ НП.

Варто зазначити, що пропуск строку звернення до суду не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Зокрема, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими доказами.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 122 КАС України, особа, яка вважає, що рішенням, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи законні інтереси, повинна подати відповідну позовну заяву у визначений законодавством строк, а у випадку його пропуску з поважних причин в найкоротший час після того, як відпали обставини, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду.

Позивач вважає, що підставою для поновлення йому пропущеного строку звернення до суду з даним позовом, є вжиття заходів щодо досудового врегулювання спору. Вказує, що оскільки станом на сьогодні відповіді від відповідача не отримав, тому змушений звернутись до суду з даним позовом.

Проте, на думку колегії суддів, дана обставина має суб`єктивний характер, оскільки пов`язана з обраним способом оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та не має відношення до прав або можливостей звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження такої постанови.

У рішенні від 13.12.2011 №17-рп/2011 Конституційний Суд України роз`яснив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, а інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Позивачем у межах даної справи суду не було надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Проте, даним обставинам суд першої інстанції не надав належної оцінки та поновив строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення без будь-якого обґрунтування.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Суд виходить із наступного : 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обгрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Враховуючи те, що поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом позивачем не наведено та у ході судового розгляду справи не встановлено, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст.123 КАС України та залишення позовної заяви без розгляду.

Вказане щодо застосування до спірних правовідносин положень статей 122, 123 КАС України узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 24.12.2020 по справі №510/1286/16-а, а також висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 31.03.2021 по справі №240/12017/19, від 12.04.2023 по справі №380/14933/22.

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, через що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 268, 272, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області задовольнити частково.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 25 серпня 2023 року по справі №596/1136/23 скасувати та прийняти постанову, якою позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - поліцейського СРПП ВП №3 (м. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Гонтара Сергія Олександровича) про скасування рішення - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 14.11.2023