Справа № 380/16790/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 380/16790/22 пров. № А/857/7668/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року (суддя Качур Р.П., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №380/16790/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у Львівській області,

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У листопаді 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління МВС України у Львівській області, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просила: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови оплатити за виконану роботу як члену ліквідаційної комісії за весь час у складі перебування у складі ліквідаційної комісії; 2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача оплату за виконану роботу як члена ліквідаційної комісії, без врахування податків і зборів за весь час перебування у складі ліквідаційної комісії, виходячи з розміру середньої заробітної плати (грошового забезпечення), яке позивачу нараховувалося та виплачено за останні два місяці перед звільненням з органів внутрішніх справ.

Відповідач позовних вимог не визнав, вказуючи, що діяв правомірно. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.03.2023 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивач та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції не повністю досліджено та неналежним чином з`ясовано обставини справи, більшість доводів у рішенні суду не відповідають наявним в матеріалах справи доказам, допущено порушення норм матеріального права, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що ні Законом України «Про Національну поліцію», ані положенням про Головне управління Національної поліції у Львівській області не передбачено будь-яких завдань чи повноважень для ГУНП у Львівській області чи його працівників щодо проведення заходів з ліквідації юридичної особи. У той же час передбачені посадовими обов`язками функції за посадами, на яких позивач проходила службу в поліції, нею виконувались в повному об`ємі та за це отримувала грошове забезпечення в межах граничних норм, визначених Національною поліцією для виплати грошового забезпечення. Законодавством чітко не визначено питання оплати праці ліквідатора. На думку скаржниці, одночасно з призначенням комісії повинно вирішитись питання щодо оплати праці її членів. Будучи включеною до складу ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області, позивач виконувала функції за останньою посадою, яку обіймала в органі, що на даний час перебуває в стані ліквідації, то за виконану роботу підлягає до оплати сума, виходячи з грошового забезпечення за займаною посадою.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 31.03.2023 та ухвалити нове судове рішення, яким позов задоволити повністю.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, вважає наведені у ній доводи необґрунтованими та безпідставними. У свою чергу оскаржуване рішення суду вважає законним та обґрунтованим, яке скасуванню не підлягає. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 з 01.09.1997 по 06.11.2015 проходила службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується відомостями, внесеними до трудової книжки.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1388 від 06.11.2015 "Про організаційно-штатні питання" відповідно до Закону України "Про національну поліцію" та постанов Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України", від 23 вересня 2015 року №751 "Про ліквідацію територіального органу Міністерства внутрішніх справ" та від 13 жовтня 2015 року №834 "Питання функціонування органів поліції охорони як територіальних органів Національної поліції та ліквідації деяких територіальних органів Міністерства внутрішніх справ", наказано уважати такими, що втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №60 від 06.11.2015 затверджено персональний склад ліквідаційної комісії. До складу ліквідаційної комісії включено, зокрема, старшого юрисконсульта СЮЗ ГУМВ майора міліції ОСОБА_1 (а.с. 27).

Наказами ГУ МВС України у Львівській області №3021 від 30.11.2015; №68 від 23.12.2015; №79 від 21.03.2016; №3050 від 10.10.2016; №3069 від 27.12.2016; №3219 від 30.08.2018; №3307 від 22.10.2019; №3323 від 03.01.2020; №3335 від 05.03.2020; №3341 від 22.05.2020; №3367 від 11.12.2020; №3389 від 26.05.2021; №3411 від 30.12.2021; №3414 від 23.05.2022 внесено зміни до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №60 від 06.11.2015 в частині визначення складу вищевказаної комісії. Із змісту зазначених наказів слідує, що позивачка продовжувала бути членом ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області відповідно до займаних посад у Головному управління Національної поліції у Львівській області (а.с. 30-91).

Відповідно до записів трудової книжки позивачки, 07.11.2015 ОСОБА_1 прийнята на службу в поліцію на підставі наказу ГУ НП у Львівській області №12о/с від 07.11.2015 (а.с. 7).

Позивачем скеровано на адресу ГУ МВС України у Львівській області запит на інформацію від 03.11.2022 з вимогою нарахувати та виплатити відповідно до умов оплати праці, які діють в установі зарплату (грошове забезпечення) за весь період її перебування у складі ліквідаційної комісії ГУМВС у Львівській області згідно відповідних наказів та виконання визначених заходів по ліквідації (а.с. 24).

Відповідач листом від 08.11.2022 дав відповідь на вказаний запит, у якій вказав, що позивач членом ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Львівській області перебувала за посадою заступника начальника відділу комплектування УКЗ ГУНП у Львівській області. Оскільки наказом ГУНП у Львівській області від 20.10.2022 №506 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції із займаної посади, то, відповідно, і припинено членство в ліквідаційній комісії ГУМВСУ у Львівській області з 20.10.2022, а тому правових підстав для оплати праці за час перебування у складі ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Львівській області немає. Також зазначив, що відповідно до статті 66 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський не може під час проходження служби займатися іншою оплачуваною діяльністю крім науково-педагогічної, наукової та творчої (а.с. 57).

Позивачка вважає протиправною відмову відповідача нарахувати і виплатити їй зарплату (грошове забезпечення) за весь період її перебування у складі ліквідаційної комісії ГУМВС у Львівській області, звернулася із цим позовом до суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правове регулювання державної служби регламентовано ст.5 Закону України "Про державну службу".

Згідно з частинами 1-5 Закону України "Про державну службу", правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це зазначено у спеціальному законі.

Таким чином, нормами Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції правильно врахував такі правові норми.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074 затверджено Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі Порядок №1074).

Відповідно до пункту 15 цього Порядку №1074, у разі припинення органу виконавчої влади Кабінет Міністрів утворює відповідну комісію, затверджує її голову та визначає строк проведення реорганізації або ліквідації.

Головою комісії з реорганізації органу виконавчої влади затверджується керівник або заступник керівника утвореного органу виконавчої влади або органу виконавчої влади, до якого перейшли права та обов`язки органу виконавчої влади, що реорганізується. Головою комісії з ліквідації органу виконавчої влади затверджується посадова особа, визначена Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 16 Порядку №1074, у складі комісії з припинення органу виконавчої влади за рішенням голови комісії визначаються заступники голови комісії - представники органу виконавчої влади, що припиняється, або утвореного органу виконавчої влади, або органу виконавчої влади, до якого переходять права та обов`язки органу виконавчої влади, що припиняється, один з яких за рішенням голови комісії у разі його відсутності чи неможливості здійснювати ним свої повноваження з інших причин виконує обов`язки голови комісії.

Відповідно до п.20 Порядку №1074, комісія складає перелік підприємств, установ та організацій, які належать до сфери управлінського органу виконавчої влади, що припиняється. Звертається у разі відсутності правонаступника до Кабінету Міністрів України щодо необхідності визначення суб`єкта управління зазначеними підприємствами, установами, організаціями; здійснює заходи, пов`язані з виявленням кредиторів та задоволенням відповідно до законодавства їх вимог; одержанням дебіторської заборгованості; закриттям рахунків в органах Казначейства та переведенням залишків коштів правонаступникові або до державного бюджету в установленому законодавством порядку; здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до відомостей трудової книжки позивача, 07.11.2015 її прийнято на службу в поліцію відповідно до наказу ГУ НП у Львівській області від 07.11.2015 №12 о/с.

Наказом ГУ МВС України у Львівській області №60 від 06.11.2015 затверджено персональний склад ліквідаційної комісії, яку зобов`язано забезпечити здійснення передбачених законодавством заходів, пов`язаних з ліквідацією територіального органу. До складу ліквідаційної комісії включено майора міліції ОСОБА_1 за посадою старшого юрисконсульта СЮЗ ГУМВ.

Вказаним наказом виплати грошової винагороди голові та членам ліквідаційної комісії даним наказом не передбачено. Такі відомості також відсутні в інших наказах ГУМВС України у Львівській області про внесення змін до наказу ГУМВСУ у Львівській області від 06.11.2015.

Також суд встановив, що перебуваючи на службі в поліції за посадою заступника начальника відділу комплектування управління кадрового забезпечення ГУ НП у Львівській області, позивач отримувала грошове забезпечення та інші виплати, що підтверджується листом ГУ НП у Львівській області №297/17//01-2023 від 06.02.2023 та не заперечується позивачем.

Таким чином, позивач була членом ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Львівській області, одночасно з тим перебувала на публічній службі у поліції на посаді заступника начальника управління начальника відділу комплектування УКЗ ГУНП у Львівській області.

Відповідно до статті 66 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський не може під час проходження служби займатися іншою оплачуваною діяльністю крім науково-педагогічної, наукової або творчої.

Міністерство соціальної політики України у своєму листі від 24 вересня 2013 року №821/13/155-13 роз`яснило, що спеціального механізму оплати праці голові і членам ліквідаційної комісії немає, ці особи працюють та отримують заробітну плату за займаними посадами згідно з чинним у відповідній установі, організації умовами праці.

Безпідставними є доводи позивача про укладення усного трудового договору між нею та ГУМВС України у Львівській області, оскільки позивач виконувала обов`язки члена ліквідаційної комісії за посадою, на яку її призначено наказом ГУ НП у Львівській області від 07.11.2015 і отримувала за це грошове забезпечення.

Варто зауважити, що укладення усних трудових договорів із поліцейськими Законом України "Про Національну поліцію" не передбачено, відтак доводи позивачки у цій частині не заслуговують на увагу.

Щодо доводів апелянта про те, що ГУНП у Львівській області не має жодного відношення до ГУМВСУ у Львівській області, суд зазначає, що відповідно до п.6 Порядку №1074, у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України переходять права та обов`язки цих органів.

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови №730 від 16.09.2015 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" права і обов`язки ГУМВСУ у Львівській області перейшли до ГУНП у Львівській області, де позивач займала посаду заступника начальника відділу комплектування УКЗ ГУНП у Львівській області, одночасно будучи членом ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Львівській області і отримувала заробітну плату за займаною посадою. Тому у вказаній частини доводи скаржника також є безпідставними.

На підставі встановлених фактичних обставин справи та їх правового регулювання суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог та про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за час перебування її членом ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області.

Тому, суд апеляційної інстанції приходить до неспростованого висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року в адміністративній справі №380/16790/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов