Справа № 400/5971/23
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 р. № 400/5971/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Державної установи " Дар`ївська виправна колонія № 10 ", вул. Соборна, 193,Дар`ївка,Білозерський район, Херсонська область,75032,
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія №10» з вимогами: визнати протиправними дії ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10», щодо не виплати йому одноразової грошової допомоги, передбаченої п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та п.1 розділу ІІІ Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; стягнути з Державної установи «Дар`ївська виправна колонія №10» на його користь 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 20 років календарної служби; зобов`язати Державну установу «Дарївська виправна колонія №10», нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку відповідно до ст.117 Кодексу законів про працю України.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що в період з листопада 2003 по травень 2022 він проходив службу на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Дар`ївська виправна колонія №10». На момент звільнення його загальний календарний стаж служби становив 20 років 0 місяців 8 днів. Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.02.1992 №393, позивач має право під час звільнення на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Разом з тим, відповідачем не виплачено зазначену одноразову грошову допомогу. На звернення позивача про виплату, відповідач відповів відмовою.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументував тим, що ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» розташована на території села Дарївка, Херсонського району, Херсонської області, яка до 11.11.2022 входила до переліку громад, що перебували у тимчасовій окупації відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309. 13.05.2022 наказом Міністерства юстиції України №1951/5 в ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» оголошено простій до закінчення дії воєнного стану. В теперішній час ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» знаходиться на території с Дар`ївка Херсонського району Херсоньскої області та входить до переліку громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій. Протягом період коли установа перебувала на тимчасово окупованій території України доступ до особових справ персоналу установи, первинної фінансової документації та будь якої іншої, був відсутній, вивезення буд-якої документації з території установи не здійснювалося. Після відновлення доступу до адміністративних будівель установи встановлено факт викрадення основних матеріальних цінностей та відсутність первинної документації установи. Враховуючи викладене, здійснити корегування розрахунково-платіжних відомостей за травень 2022 року, перевірити достовірність підстав розрахунку та виплат одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні, - на даний момент не можливо.

Суд розглянув справу 14.11.2023 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 в період 05.11.2003 по 13.05.2022 проходив службу Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах в Державній установі «Дар`ївська виправна колонія (№10)».

Остання посада ОСОБА_1 молодший інспектор відділу нагляду і безпеки ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)».

13.05.2022 ОСОБА_1 було звільнено зі служби наказом ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» від 12.05.2022 №44/ос, про що в його трудової книжці міститься відповідний запис.

28.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до керівництва ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» з заявою про виплату йому грошової допомоги, передбаченої п.10 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992.

18.05.2023 ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» відмовило ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки з початку повномасштабного вторгнення РФ, установа перебувала в окупації, та після відновлення доступу до адміністративних будівель виявлено відсутність первинної, фінансової документації, особових справ співробітників та іншої документації.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах - 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби за власним бажанням та через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, у мирний час.

Аналогічна норма міститься в п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» -військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки: які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до наданої позивачем копії трудової книжки, строк його служби у Державній кримінально-виконавчий службі України складає більше 10 років. При цьому, позивач за цей час не звільнявся зі служби, тому неможливо припустити, що він вже отримував зазначену одноразову грошову допомогу раніше.

Відповідно до п.10 постанови КМУ від 17.07.1992 №393 необхідною умовою для призначення до виплати одноразової грошової допомоги, є підстави звільнення. По-перше, це впливає на право отримання грошової допомоги (які звільняються із служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням ними умов контракту, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, одноразова грошова допомога не виплачується), по-друге, це впливає на розмір грошової допомоги (які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби).

В трудовій книжці позивача не зазначена підстава звільнення його зі служби, лише міститься посилання на номер наказу про звільнення - №44/ос від 12.05.2022.

Судом вживалися заходи щодо витребування зазначеного документу для дослідження по адміністративній справі. Позивач повідомив суду що не може надати копію зазначеного наказу, оскільки він йому не надавався. Відповідач також не зміг надати копію наказу, оскільки під час перебування установи в окупації, були втрачені всі первині, фінансові та кадрові документи. Також, не зміг надати зазначений документ ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», на яку в травні 2022 року тимчасово були покладені функції в частині проведення розрахунково-касових операцій з оплати праці щодо працівників ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)».

Таким чином, враховуючи обставини, що ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» протягом лютого-листопада 2022 року перебувала на тимчасово окупованій території, та внаслідок бойових дій втратила первинні документи та особові справи працівників, суд вимушений констатувати, що можливості подальшого розшуку наказу про звільнення ОСОБА_1 №44/ос від 12.05.2022, - вичерпані.

У цьому випадку, суд виходить з того, що у позовній заяві позивач стверджує, що був звільнений саме за власним бажанням. Зазначене твердження відповідачем не заперечено. Також, у заяві ОСОБА_1 від 28.04.2023 до керівництва ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» також зазначено про його звільнення за власним бажанням. Відмова відповідача у виплаті грошової допомоги, були вмотивована іншими обставинами, а не тим, що позивач звільнений з підстав, які виключають виплату одноразової грошової допомоги. Навіть за відсутності документів, відповідачу може бути відомо про обставини звільнення позивача з інших джерел.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення

Оскільки, відповідач не повідомив суд про те, що в нього є інформація про звільнення ОСОБА_1 зі служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням ними умов контракту, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, суд приходить до висновку, що твердження позивача про його звільнення саме за власним бажанням є не спростованим.

За таких обставин, суд не вбачає перешкод для отримання ОСОБА_1 належної йому одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, способом поновлення прав позивача у цьому випадку буде покладення обов`язку на відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбаченої п.10 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992.

Поновити права позивача шляхом стягнення зазначеної одноразової грошової допомоги, як просить позивач у цьому випадку неможливо, оскільки стягнути можливо лише чітко визначений розмір. А у цьому випадку, як позивачу так і суду невідомий належний позивачу розмір одноразової грошової допомоги при звільнення. Її розмір лише повинен бути обрахований відповідачем на підставі відомостей про вислугу років позивача.

Щодо позовних вимог про стягнення середнього грошового забезпечення, то відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

У статті 117 Кодексу законів про працю України вказано, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні обчислюється по день фактичного розрахунку, отже, право вимагати в судовому порядку виплати середнього заробітку виникає в особи після проведення відповідних виплат.

Відповідач з позивачем не розрахувався, та спір щодо цієї суми не вирішений остаточно (до набрання законної сили рішенням суду у цій справі), тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення як такі, що заявлені передчасно.

Позов задовольнити частково.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Державної установи "Дар`ївська виправна колонія (№ 10)" (вул. Соборна, 193,Дар`ївка,Білозерський район, Херсонська область,756) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)», щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

3. Зобов`язати Державну установу «Дар`ївська виправна колонія (№10)» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

4. В задоволенні позовних вимог про стягнення з ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, а також середнього грошового утримання за затримку розрахунку при звільнення, - відмовити.

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 14.11.2023