Справа № 120/7078/21-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

"07" листопада 2023 р. Справа № 120/7078/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Ю.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Свистун Н.Л.,

представника позивача: Юрченка Т.П.,

представника відповідача: Мавроді Р.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні звіт про виконання рішення суду у справі

за позовом: ОСОБА_1

до: Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Подільська митниця Держмитслужби

про: визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Подільська митниця Держмитслужби про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 02.06.2021 № 846-о "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС з 03.06.2021. Стягнено з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.06.2021 по 13.12.2021 в сумі 127117,76 грн. Окрім того, рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС та в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати за один місяць в розмірі 15772,41 грн., з відрахуванням при її виплаті податків та інших загальнообов`язкових платежів, звернено до негайного виконання. Також вирішено стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судові витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн.

Ухвалою суду від 15.09.2022 вирішено задовольнити частково клопотання представника позивача про заміну боржника, зміну способу виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі № 120/7078/21-а.

Замінено сторону у виконавчому листі, виданому 17.12.2021 Вінницьким окружним адміністративним судом по справі №120/7078/21-а, про: "Стягнути з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.06.2021 року по 13.12.2021 року в сумі 127117,76 грн. (сто двадцять сім тисяч сто сімнадцять гривень сімдесят шість копійок). Звернути рішення суду до негайного виконання в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати за один місяць в розмірі 15772,41 грн. (п`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят дві гривні сорок одна копійка), з відрахуванням при її виплаті податків та інших загальнообов`язкових платежів", а саме боржника: Державна фіскальна служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) на Державна митна служба України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г, ).

Замінено сторону у виконавчому листі, виданому 16.06.2022 Вінницьким окружним адміністративним судом по справі №120/7078/21-а, про: "Стягнути з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.06.2021 року по 13.12.2021 року в сумі 127117,76 грн. (сто двадцять сім тисяч сто сімнадцять гривень сімдесят шість копійок)", а саме боржника: Державна фіскальна служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) на Державна митна служба України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г, ).

Змінено спосіб виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі №120/7078/21-а з "Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС з 03.06.2021 року" на "Поновити ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді начальника Вінницької митниці ДФС з 03.06.2021 року".

Ухвалою від 30.09.2022 замінено сторону виконавчого провадження №69351442, зазначену у виконавчому листі, виданому 17.12.2021 Вінницьким окружним адміністративним судом по справі №120/7078/21-а, а саме боржника: Державна фіскальна служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) на Державна митна служба України (м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г, ).

Ухвалою суду від 16.02.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача від 22.11.2022 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду відмовлено.

Окремою ухвалою суду від 23.03.2023 задоволено частково заяву позивача про визнання протиправним та скасування наказу Державної митної служби України від 08.11.2022 № 1084-о «Про виконання рішення суду» та встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі № 120/7078/21-а. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України від 08.11.2022 № 1084-о «Про виконання рішення суду» в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Дніпровської митниці Держмитслужби з 03.06.2021.

Окрім того, цією ухвалою зобов`язано Державну митну службу України вжити заходів щодо усунення порушення прав позивача шляхом поновлення ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді начальника Вінницької митниці ДФС, з 03.06.2021 у територіальному органі Державної митної служби України, що не перебуває в стані припинення, з урахуванням оцінки, наданої у мотивувальній частині окремої ухвали. Встановлено для керівника Державної митної служби України десятиденний строк з дня отримання даної ухвали для надання відповіді суду щодо її виконання. У задоволенні решти вимог поданої заяви відмовлено.

Ухвалою суду від 27.09.2023 задоволено заяву представника позивача від 07.09.2023 в частині притягнення посадових осіб до відповідальності. Визнано невиконання процесуальних обов`язків Державною митною службою України щодо невжиття без поважних причин заходів до усунення порушень закону, зазначених в окремій ухвалі Вінницького окружного адміністративного суду від 23.03.2023, постановленій у справі №120/7078/21-а. Стягнуто з Державної митної служби України в дохід Державного бюджету України через Державну судову адміністрацію України штраф 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 805,20 грн.

Також 27.09.2023 винесено ухвалою, якою задоволено заяву представника позивача від 07.09.2023 в частині встановлення судового контролю за виконанням рішення суду. Зобов`язано Державну митну службу України подати в 7-денний строк з дня набрання законної сили цією ухвалою звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі № 120/7078/21-а, з урахуванням висновків, які зазначені в окремій ухвалі Вінницького окружного адміністративного суду від 23.03.2023 у справі № 120/7078/21-а.

16.10.2023 на адресу суду надійшов звіт про виконання рішення суду та клопотання про продовження процесуального строку на подання звіту про виконання рішення суду справі №120/7078/21-а.

Ухвалою від 17.10.2023 призначено судове засідання у справі щодо розгляду звіту Державної митної служби України на 30.10.2023.

27.10.2023 Державною митною службою України повторно подано до суду звіт про виконання судового рішення (у новій редакції). Державна митна служба України зазначає, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі № 120/7078/21-а та з метою дотримання прав та інтересів ОСОБА_1 , керуючись наказом Державної митної служби України від 25.05.2022 № 212 «Про організацію роботи з кадрового забезпечення» (зі змінами), направлено лист до ОСОБА_1 від 09.10.2023 № 08-1/12-02/10/6986, в якому йому запропоновано посаду начальника Луганської митниці, рівнозначну посаді начальника Вінницької митниці ДФС у територіальному органі Державної митної служби України, що не перебуває в стані припинення.

Також, з урахуванням того факту, що призначення на посади керівників митниць відбувається з підписанням контракту, у листі Держмитслужби від 09.10.2023 № 08-1/12-02/10/6986 запропоновано ОСОБА_1 прибути до Державної митної служби у строк до 19.10.2023 для відновлення трудових відносин, а також для укладення контракту про проходження державної служби на посаді начальника Луганської митниці.

18.10.2023 ОСОБА_1 прибув до Департаменту по роботі з персоналом Держмитслужби, де в присутності посадових осіб департаменту власноруч написав заяву про поновлення його на запропонованій посаді начальника Луганської митниці з 23.10.2023, в якій також зазначив, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 та окрема ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 23.03.2023 у справі № 120/7078/21-а виконані в повному обсязі.

Після написання вищезазначеної заяви ОСОБА_1 було роз`яснено процедуру укладення контракту, зокрема щодо строків контракту, виконання завдань визначених в контракті. У свою чергу, ОСОБА_1 зазначив про відмову від підписання контракту проходження державної служби на посаді начальника Луганської митниці, про що Держмитслужбою був складений відповідний акт.

18.10.2023 позивач зареєстрував через управління документообігу Організаційно-розпорядчого департаменту Держмито заяву за № К/607 щодо внесення змін до умов контракту в частині дії контракту.

На переконання представника Державної митної служби України, дії Калашнікова В.В. направлені на перешкоджання виконанню Держмитслужбою рішення суду тому, процедура поновлення особи на державній службі без волі особи, яка поновлюється є не можливою. При цьому, представник відповідача звертає увагу, що винесенню наказу про поновлення на роботі повинно передувати укладення контракту.

30.10.2023 до суду надійшло клопотання Державної митної служби України про долучення доказів.

Також, 30.10.2023 представником позивача подано заперечення щодо затвердження звіту про виконання рішення суду у справі №120/7078/21-а. У запереченнях зазначено, що запропонована редакція контракту передбачала строк служби до 01.12.2023, тобто менше ніж 2 місяці (1 місяць 9 днів), у зв`язку з чим позивачем було підготовлено та подано заяву про відкликання поданої заяви щодо поновлення на посаді через неузгодженість строку, на який пропонується його укласти.

Безпідставним, на переконання сторони позивача, є твердження відповідача, про те, що «термін дії контракту, який йому запропоновано для укладення, спрямований, зокрема на визначення можливості якісного виконання ним завдань і функцій, і не обов`язково є кінцевим терміном, адже законодавством передбачена можливість продовження строку дії контракту», адже для визначення можливості якісного виконання позивачем завдань, сам відповідач, в Методичних рекомендаціях, щодо розробки проєкту контракту про проходження державної служби, його укладання та супроводження, які були затвердженні наказом Держмитслужби від 18.02.2021 № 105 «Про проходження державної служби з укладанням контракту» (із змінами), а саме в пункті 6 розділу II передбачив, про необхідність включення до контрактів з особами, які поновленні за рішенням суду на посади у територіальних органах, як відокремлених підрозділах Держмитслужби завдання щодо успішного проходження тестування, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року №916, а також успішного проходження, в установленому порядку перевірки на доброчесність. Як строк тестування, так і строк перевірки на доброчесність в цих методичних рекомендаціях становить 6 місяців з моменту укладення контракту.

Також представник позивача наголошує, що твердження Державної митної служби України суперечать приписам Наказу №105 від 18.02.2021 та положенням Типового контракту про проходження державної служби, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 №494, адже додаткова угода про продовження строку дії цього контракту повинна бути укладена сторонами не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку його дії.

З огляду на вищезазначене, представник позивача вважає, що рішення суду у справі №120/7078/21-а наразі залишається не виконаним, відтак, наявні підстави для накладення на керівника Державної митної служби України штрафу у розмірі сорок прожиткових мінімумів для працездатних осіб та встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду.

У судовому засіданні, 30.10.2023 протокольною ухвалою вирішено повернути без розгляду клопотання Державної митної служби України про продовження процесуального строку, що надійшло до суду 16.10.2023. Оголошено перерву у судовому засіданні до 07.11.2023, надано час представнику відповідача ознайомитись із запереченнями, поданими представником позивача.

31.10.2023 засобами поштового зв`язку до суду надійшов звіт Державної митної служби України, який є аналогічний тому, що подано відповідачем 27.10.2023.

03.11.2023 надійшли пояснення Державної митної служби України, за змістом яких представник відповідача повторно наголошує, що визначення строку дії контракту належить до дискреційних повноважень керівника державної служби або суб`єкта призначення.

У судовому засіданні, 07.11.2023 представник позивача просив відмовити у прийнятті звіту Державної митної служби України.

У свою чергу, представник відповідача заперечила проти накладення штрафу на керівника Держмитслужби України та зазначила, що рішення суду неможливо виконати без волі позивача, а відповідачем вжито усіх залежних від нього заходів для виконання рішення суду.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття звіту та накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу, суд зважає на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами 2-4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість врахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Подібні за змістом приписи містяться і у статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

Як визначено статтею 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

В абзаці 3 пункту 2.1 мотивувальної частини рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також у рішенні від 26 червня 2013 року Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В пункті 2.1 мотивувальної частини рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частини 1 та 2 статті 55, частини 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив на тому, що відповідно до усталеного прецедентного права пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання судового рішення має розцінюватися як складова частина судового провадження.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, слідує однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Тому обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії задля організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Особливості встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначені статтею 382 КАС України, частиною 1 якої передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною 3 статті 382 КАС України половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Таким чином, у разі неподання суб`єктом владних повноважень у встановлений судом строк звіту про виконання судового рішення, яке набрало законної сили, або за наслідками розгляду такого звіту суд має право накласти на керівника такого суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, розглядаючи питання про накладення штрафу, необхідно встановити, що рішення не виконано повністю або в частині, з`ясувати причини невиконання судового рішення, встановити особу, що відповідальна за виконання рішення суду. Якщо під час судового розгляду цього питання буде встановлено, що посадова особа або орган, відповідальні за виконання рішення, діяли добросовісно, фактично виконали рішення суду, то саме лише неподання звіту не містить складу правопорушення, за яке можлива юридична відповідальність у вигляді штрафу.

Так, ухвалою суду від 27.09.2023 задоволено заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/7078/21-а та зобов`язано Державну митну службу України подати в 7-денний строк з дня набрання законної сили цією ухвалою звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі № 120/7078/21-а, з урахуванням висновків, які зазначені в окремій ухвалі Вінницького окружного адміністративного суду від 23.03.2023 у справі № 120/7078/21-а.

На виконання вимог ухвали суду Державною митною службою України подано звіт про виконання рішення суду, за змістом якого відповідач вказує про те, що ним вжито всіх можливих заходів для виконання рішення суду. Водночас, не виконання такого судового рішення шляхом прийняття наказу про поновлення позивача на посаді, зумовлено лише діями ОСОБА_1 , які спрямовані на перешкоджання Держмитслужбі у виконанні рішення суду.

Відтак, за змістом звіту про виконання рішення суду та у судових засіданнях представник відповідача не заперечувала, що рішення суду від 13.12.2021 у справі №120/7078/21-а не виконано.

Водночас, надаючи оцінку доводом відповідача в частині причин, з яких відповідне рішення суду залишилось без виконання, суд враховує, що листом від 09.10.2023 № 08-1/12-02/10/6986 позивачу запропоновано місце роботи на посаді начальника Луганської митниці та зазначено про необхідність прибути до Державної митної служби у строк до 19.10.2023 для відновлення трудових відносин, а також для укладення контракту про проходження державної служби на посаді начальника Луганської митниці.

На виконання вказівок роботодавця, ОСОБА_1 прибув 18.10.2023 до Департаменту по роботі з персоналом Держмитслужби, де написав заяву про поновлення його на запропонованій посаді начальника Луганської митниці з 23.10.2023. Водночас, ознайомившись із змістом самого контракту позивачу стало відомо, що строк дії такого контракту становить 1 місяць 9 днів.

В судовому засіданні, 30.10.2023, ОСОБА_1 пояснив суду, що ознайомившись з контрактом та не погодившись з умовами, зокрема строком укладення, намагався узгодити спірні питання з начальником кадрового забезпечення Держмитслужби України та потрапити на особистий прийом до в.о. голови Держмитслужби України, однак в усній формі йому було відмовлено у погодженні спірних умов контракту.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 відмовився від підписання контракту та подав заяву, у якій просив внести зміни до умов контракту, в частині встановленого строку проходження служби. Так, позивав, у заяві від 18.08.2023 №К/607 вказав, що він не заперечує щодо укладення контракту на запропонованих умовах, однак визначений контрактом строк його повноважень на посаді начальника Луганської митниці не спрямований на забезпечення належного виконання рішення суду.

Відтак, суд не погоджується з доводами відповідача, що позивачем вчинялися дії, які можна розцінювати як ігнорування відповідача або ж перешкоджання у виконання рішення суду.

При цьому слід врахувати, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду із заявами у порядку ст. 382, 383 КАС України, з метою спонукання Державної митної служби України до належного виконання рішення суду у справі №120/7078/21-а, прибув на вимогу Держмитслужби з метою укладення контракту про проходження служби, погодився на запропоновану йому посаду, відтак, така поведінка позивача свідчить про його активну позицію на стадії виконання рішення суду у цій справі.

Водночас позиція ОСОБА_1 щодо відмови в укладенні контракту на строк 1 місяць 9 днів цілком правомірно базується на тому, що запропонований строк контракту не дає йому можливість реалізувати своє право на укладення додаткової угоди про продовження строку дії контракту, адже така угода повинна бути укладена сторонами не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку його дії, що передбачено положенням Типового контракту про проходження державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 №494.

При цьому, єдиним аргументом Державної митної служби України, яким обґрунтовано встановлення такого строку є те, що встановлення строку дії контракту є дискреційними повноваженнями керівника державної служби або суб`єкта призначення, які спрямовані на визначення можливості якісного виконання працівником завдань та функцій.

Водночас суд зазначає, що контракт про проходження державної служби є двосторонньою угодою, яка визначає права та обов`язки кожної з її сторін. При цьому, відповідно до п. 14 Порядку укладення контрактів про проходження державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 №494, у контракті зазначаються предмет, істотні та додаткові умови, строк дії контракту та реквізити сторін. До контракту додається графік виконання завдань, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 20 Порядку №494 за взаємною домовленістю сторони можуть визначити додаткові умови контракту про проходження державної служби, що не суперечать Закону України "Про державну службу" та не звужують обсяг прав особи.

Додатковими умовами контракту, зокрема, може бути встановлення випробування для особи з метою визначення її відповідності займаній посаді із зазначенням його строку.

При цьому, положеннями п. 21 Порядку №494 передбачено, що з метою узгодження положень проекту контракту між сторонами служба управління персоналом державного органу організовує обговорення його додаткових умов між особою та суб`єктом призначення або керівником державної служби.

Відтак, чинним законодавством України передбачено встановлення випробувального терміну для особи, яка приймається на роботу з метою визначення її відповідності займаній посаді. Служба управління персоналом державного органу з метою узгодження положень проекту контракту між сторонами, зокрема в частині, що стосується встановлення випробування для особи із зазначенням його строку організовує обговорення його додаткових умов між особою та суб`єктом призначення або керівником державної служби.

Суд звертає увагу, укладення контрактів здійснюється з дотриманням принципів законності, ефективності, прозорості та доброчесності. Водночас, судом не встановлено, що Державною митною службою України вживались заходи щодо встановлення / узгодження додаткових умов контракту, зокрема, шляхом визначення випробувального терміну, метою якого якраз і є встановлення можливості працівника якісно виконувати покладені на нього завдання та функції.

Відтак, мета, яку зазначає боржник, вказуючи про причини встановлення строку дії контракту 1 місяць 9 днів, є за своєю суттю метою встановлення випробувального терміну, що не можна ототожнювати з метою встановлення того чи іншого строку дії контракту про проходження державної служби. Вищезазначене свідчить, що Державна митна служба України насправді не переслідує мету, про яку зазначає у звіті про виконання рішення суду у цій справі.

Також відповідачем не надано доказів, які б свідчили про надання ОСОБА_1 відповіді на його заяву від 18.10.2023, у якій позивачем висловлено пропозицію щодо узгодження строку дії контракту про проходження державної служби.

Отже, суд відхиляє доводи Державної митної служби України, які базуються на тому, що позивачем вчиняються дії, направлені на перешкоджання відповідачу у виконанні рішення суду у цій справі.

У свою чергу, з приводу поведінки Державної митної служби України, на стадії виконання рішення суду, слід зазначити, що боржником належним чином не відреаговано на ухвали суду, які були спрямовані на стимулювання боржника до реального виконання рішення суду, зокрема судом було винесено окрему ухвалу від 23.03.2023, ухвалу щодо невиконання процесуального обов`язку щодо вжиття заходів до усунення порушень закону від 27.09.2023. Вищезазначене свідчить про те, що Державною митною службою України протягом більш ніж півтора роки не виконано рішення суду в частині поновлення позивача на посаді, при цьому рішення суду в цій частині підлягає негайному виконання, з метою відновлення права особи на працю, як одного з основних прав закріплених Конституцією України.

Суд вкотре звертає увагу, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в яких є держава в особі її компетентних органів, а тому, адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Відтак, при розгляді звіту Державної митної служби України про виконання рішення суду у справі №120/7078/21-а судом встановлено, що боржником не виконано рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді начальника Вінницької митниці ДФС з 03.06.2021.

З урахуванням приписів частини 2 статті 382 КАС України наявні підстави як для встановлення нового строку для подання Державною митною службою України звіту про виконання судового рішення, так і накладення штрафу на керівника Державної митної служби України, який є відповідальним за виконання рішення суду, в сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі №361/2109/17 зазначено, що специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює та яким не забезпечено виконання судового рішення у встановлений строк. Правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, пов`язані з невиконанням судового рішення в цій справі. За своєю правовою природою накладення судом штрафу за не виконання рішення суду є заходом процесуального примусу, передбаченого статтею 144 КАС України, з метою спонукання відповідних осіб до добросовісного виконання процесуальних обов`язків, зокрема, в частині накладеного судом обов`язку щодо подання звіту про виконання рішення суду, що обумовлено обов`язковістю виконання судового рішення як важливої складової права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтями 14 та 370 КАС України.

Згідно з частиною 3 статті 382 КАС України половину суми накладеного штрафу слід стягнути на користь позивача, а іншу половину - до Державного бюджету України.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено, що в 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 2684 гривні.

Таким чином, розмір накладеного на в.о. голови Державної митної служби України ОСОБА_2 штрафу становить 107360,00 гривень (2684 гривень х 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), половину якого в сумі 53680,00 гривень слід стягнути на користь позивача, а іншу половину у розмірі 53680,00 гривень - до Державного бюджету України.

Крім того, варто звернути увагу на приписи частини 7 статті 382 КАС України, згідно з якими сплата штрафу не звільняє відповідача від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання.

Керуючись статтями 14, 248, 256, 294, 370, 382 КАС України,

УХВАЛИВ:

Встановити Державній митній службі України новий строк для подання звіту про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі № 120/7078/21-а та зобов`язати подати такий звіт протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Накласти на в.о. голови Державної митної служби України Звягінцева Сергія Борисовича штраф за невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі № 120/7078/21-а в розмірі 107360,00 грн. (сто сім тисяч триста шістдесят гривень нуль копійок).

Стягнути половину суми штрафу в розмірі 53680 грн. (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят гривень нуль копійок) на користь ОСОБА_1 .

Стягнути половину суми штрафу в розмірі 53680 грн. (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят гривень нуль копійок) до Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Стячувач 1: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Стягувач 2: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, буд. 18/5, м. Київ, 01021, ).

Боржник: в.о. голови Державної митної служби України Звягінцева Сергія Борисовича (місце роботи: вул. Дегтярівська, 11-Г, м. Київ, РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст ухвали суду виготовлено (дата видачі виконавчого документу): 13.11.2023.

Ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 07.11.2023 набирає законної сили 28.11.2023.

Строк пред`явлення ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 07.11.2023 до виконання ОСОБА_1 29.11.2026.

Строк пред`явлення ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 07.11.2023 до виконання Державною судовою адміністрацією України 29.02.2024.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна