Справа № 420/23544/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 07 вересня 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи із 58% сум грошового забезпечення;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 виходячи із 58% сум грошового забезпечення з моменту звернення з відповідною заявою 18.07.2023 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену згідно вимог частини 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» із сум грошового забезпечення. Згідно розрахунку із пенсійної справи, позивачу було призначено пенсію виходячи з 58%, так як до 04.04.2006 пункт «в» частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ передбачав військовослужбовці, - які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Позивач є учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС 2 категорії. В той самий час, згідно до розрахунку станом 01.01.2008 основний розмір пенсії складає 53% від сум грошового забезпечення. Основний розмір пенсії виплачується з відповідного відсотку від грошового забезпечення позивачу і по сьогоднішній день.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, а свої права порушеними позивач звернувся до суду з даним позовом.

12 вересня 2023 року ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

27.09.2023 до суду надійшов (вх..№ЕП/38964/23) відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з проханням відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. З позовом позивач звернувся в 2023 році, при цьому позовні вимоги стосуються перерахунку починаючи з 2023 року, а тому позивачем було пропущено строки позовної давності без поважних на те підстав. Позивачу призначено з 16.10.1992 пенсію за 21 років вислуги, виходячи з основного розміру 53 % грошового забезпечення. Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, що діяла до 29.04.2006, передбачалось збільшення розміру пенсії за вислугу років на 10 процентів відповідних сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесених до 1-ї категорії постраждалих, та на 5 процентів особам, віднесеним до 2-ї та 3-ї категорій. З 29.04.2006 відповідно до Закону України від 04.04.2006 № 3591 «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» внесено зміни до статті 13 вищезазначеного Закону, якими виключено положення щодо вказаного збільшення розміру пенсії за вислугу років. Міністерством оборони України відповідний перерахунок пенсій не проводився, оскільки зменшення розміру пенсій неприпустиме. Проте, при первинному призначенні пенсій особам із числа вищезазначених категорій вказане збільшення розміру пенсій за вислугу років після 29.04.2006 року вже не проводилося. З 01.01.2008 органами Пенсійного фонду України проведено перерахунок пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу». Перерахунок пенсій здійснювався з урахуванням розміру грошового забезпечення, встановленого з 01.01.2008 для відповідних категорій осіб, та чинної на цю дату редакції Закону, яка вже не передбачає збільшення розміру пенсії за вислугу років. При цьому, якщо внаслідок такого перерахунку розмір пенсії зменшувався, вона виплачувалася і виплачується в раніше встановленому розмірі. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 пенсія була перерахована за вислугу 21 рік в розмірі 53 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. Пенсія обчислена, перерахована та виплачується відповідно до норм чинного пенсійного законодавства.

Ухвалою суду від 12.10.2023 вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи відповідно до ст.262 КАС України. Витребувано у Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області копії всієї пенсійної справи ОСОБА_1 .

23.10.2023 до суду до суду від відповідача надійшли (вх..№ЕС/12764/23) протоколи перерахунку пенсії позивача за певні періоди. Пенсійна справа у паперовому вигляді передана на зберігання за межі Одеської області.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

ОСОБА_1 з 16.10.1992 є пенсіонером Міністерства оборони України та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Відповідач зазначає, що позивачу пенсія була призначена у розмірі 53% відповідних сум грошового забезпечення.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987, категорія 2, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.6) та вбачається з протоколів проведення перерахунку пенсії позивача в яких міститься надбавка: 2 категорія ЧАЕС (під час служби).

Тобто, на момент призначення позивачу пенсії він був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії позивача за період з 01 січня 2007 року основний розмір пенсії позивача становить 58% грошового забезпечення (вислуга років 21, з урахуванням участі на ЧАЕС) (а.с.9).

Відповідач з 01.01.2008 здійснив перерахунок пенсії позивача відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» з урахуванням існуючої вислуги років - 21 рік, у зв`язку з чим відсоткове значення розміру пенсії було визначено в розмірі 53%. Однак відповідачем в цьому разі до відсоткового значення розміру пенсії не було включено 5%, які були додатково визначені позивачу як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії.

18.08.2023 представник позивача звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 58% сум грошового забезпечення.

За результатами розгляду відповідної заяви, відповідач листом від 18.08.2023 № 23146-21247/Є-02/8-1500/23 відмовило позивачу у її задоволенні посилаючись на відсутність правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Стаття 13 Закону № 2262-ХІІ, у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт а статті 12): за вислугу 20 років 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт б статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах а і б цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Надалі, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04 квітня 2006 року за № 3591-IV внесено зміни у положення статті 13 Закону № 2262-ХІІ та пункти «б» і «в» частини першої викладено в такій редакції:

«б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт «б» статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» (пункт «в» статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43)».

Відтак, вказаними змінами виключено збільшення на 5% відповідних сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорій 2, 3.

Так, статтею 63 Закону № 2262-ХІІ визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій.

Згідно з цією статтею (у редакції на момент перерахунку пенсії позивача) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Таким чином, обов`язковою підставою для здійснення перерахунку пенсії є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за згаданим вище Законом.

07 листопада 2007 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою внесено зміни до грошового забезпечення. Вказана постанова набрала чинності з 01 січня 2008 року.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що з 01 січня 2008 року у відповідача виник обов`язок здійснити перерахунок пенсії позивачу відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ. Однак, підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм статті 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції, чинній на момент такого перерахунку, які застосовуються саме при призначенні пенсії, були відсутні.

Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону № 2262-ХІІ уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.02.2021 по справі № 0940/2217/18.

Суд зазначає, що стаття 13 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.

Зміни до статті 63 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII Законом від 04.04.2006 за № 3591-IV (яким було виключено 5% збільшення пенсії учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 та 3 категорії) як і іншими Законами у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.

Отже системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом від 04.04.2006 за № 3591-IV зміни до статті 13 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII щодо розміру пенсії у відсотках, як і наступні зміни до цієї статті щодо відсоткового значення розміру пенсії, які внесені Законом від 08.07.2011 № 3668-VI та Законом від 27.03.2014 № 1166-VII стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.02.2019 за результатами розгляду зразкової адміністративної справи № 240/5401/18, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019, та яке суд враховує при розгляді цієї справи.

За таких обставин суд доходить висновку про те, що застосування відповідачем при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2008 статті 13 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII, яка регулює призначення пенсій, до правовідносин із перерахунку пенсії позивачу, та виключення у зв`язку із цим 5% збільшення відсоткового значення розміру пенсії позивача, набуте ним на момент призначення такої пенсії є протиправним.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії позивачу виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 58% від відповідних сум грошового забезпечення. Як наслідок, з метою поновлення порушених прав позивача, відповідача належить зобов`язати здійснити перерахунок та виплачувати позивачу пенсію виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 58% від відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо дати проведення перерахунку пенсії, то суд враховує, що у своїх позовних вимогах позивач просить здійснити такий перерахунок з 18.07.2023 (тобто з дати звернення з відповідною заявою). Наведене не суперечить вимогам закону, у зв`язку з чим суд доходить висновку про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу саме з 18.07.2023.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 по справі №510/1286/16-а вважає, що визначаючи початок перебігу строку звернення до суду, важливо встановити той момент коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення її прав. У спорах , що виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема при отриманні від органу ПФУ відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Отже в цьому випадку початок перебігу строку звернення до суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від органу ПФУ на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку.

Позивач просить здійснити перерахунок пенсії з 18.07.2023 та відповідач відмовив позивачу у здійсненні такого перерахунку у розмірі 58% сум грошового забезпечення листом від 18.08.2023, а тому посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду є безпідставним.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи із 58% сум грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 , виходячи із 58% сум грошового забезпечення з моменту звернення з відповідною заявою 18 липня 2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА