Справа № 520/29454/23
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

14 листопада 2023 року Справа № 520/29454/23
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Григоров Д.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не проведення нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 з 15.03.2023р. по 19.05.2023р. з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року;

- зобов`язати Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснити перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 15.03.2023р. по 19.05.2023р., виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017р. №704, та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою суду від 25.10.2023р. позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме: надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку, з наданням належних доказів цього.

07.11.2023р. до суду надійшла заява позивача про поновлення процесуального строку, в якій заявник вказав на відсутність підстав для застосування тримісячного строку звернення до суду з позовом в цій справі.

Обґрунтовуючи наведене заявник посилався на висновки Верховного Суду, за якими дія частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022р. № 2352-ІХ (щодо застосування тримісячного строку звернення до суду) поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою чинності.

Суд цілком погоджується з такими доводами заявника та звертає увагу, що спірні правовідносини у цій справі виникли за період з 15.03.2023р. по 19.05.2023р., тобто очевидно вже після внесення відповідних змін до КЗпП України щодо строків оскарження, які набрали чинності 19.07.2022р., а відтак саме тримісячний строк звернення до суду має бути застосований у даному випадку.

Стосовно посилань на запровадження в Україні карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд звертає увагу заявника, що згідно ухвали суду від 25.10.2023р. про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху судом було взято до уваги запровадження такого карантину та його скасування, в зв`язку з чим строк звернення до суду, обрахований не з моменту виникнення спірних правовідносин, а з моменту скасування дії зазначеного карантину, закінчився 01.10.2023р.

Що стосується посилань заявника на Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2023р. у справі № 520/979/23, слід зазначити, що нею залишено без змін Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2023р., відповідно до якого визнано протиправною бездіяльність Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не проведення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 з 07.07.2021, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року; зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період 07.07.2021 - 31.12.2021 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2021 згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період 01.01.2022 - 31.12.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця з 01.01.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 р. згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", з урахуванням раніше виплачених сум.

ОСОБА_1 вказує, що зазначене вище рішення суду було виконано відповідачем в межах судового рішення у вересні 2023 року, і лише з цього моменту він дізнався про порушення своїх прав у правовідносинах, які склалися в даній справі. Листом від 08.09.2023р. відповідач відмовив у задоволенні вимоги позивача стосовно спірних виплат.

Суд вважає такі доводи надуманими та необгрунтованими, оскільки розгляд адміністративної справи № 520/979/23 жодним чином не стосується правовідносин у даній справі, які, крім іншого, склалися за інший період. З наведених ОСОБА_1 аргументів суд не вбачає об`єктивних підстав, за яких останній був би змушений чекати ухвалення остаточного рішення у справі № 520/979/23 задля активного захисту своїх прав у даній справі та, зокрема, для звернення до відповідача з вимогою надати відомості щодо складових сум грошового забезпечення, а також здійснити відповідні виплати.

Слід взяти до уваги, що грошове забезпечення є щомісячною виплатою, отже його розмір і склад мають бути відомі особі, яка його отримує. ОСОБА_1 не вказує про те, що йому були невідомі складові його грошового забезпечення та з урахуванням якого розміру прожиткового мінімуму його нараховано. Свою необізнаність про порушення прав він пов`язує саме з ухваленням рішення суду в іншій справі та зверненням після цього з вимогою про відповідне нарахування.

При цьому, з заявою про таку виплату позивач звернувся до відповідача 29.08.2023р., що випливає з копії заяви, доданої ним до позову; відповідь на неї отримав у вересні (лист ХОТЦКСП від 08.09.2023р. № 1461/ВФЗ).

Суд зазначає, що отримання позивачем листа у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти із значним запізненням, виявляючи тривалий час байдужість до своїх прав. Подібна правова позиція сформована Верховним Судом у Постанові від 31.03.2021р. у справі № 240/12017/19.

Відносно доводів позивача про виконання функцій з відсічі збройної агресії проти України, слід зазначити, що саме перебування позивача на військовій службі у Збройних Силах України не є автоматичною підставою вважати наявними поважні причини пропуску звернення до суду.

Суд зазначає, що за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 29.09.2022р. у справі № 500/1912/22, сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків, проте якщо позивач є учасником бойових дій, та відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» мобілізований у першу хвилю (оперативні резервісти, колишні військовослужбовці та ветерани АТО та ООС), це може свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених частиною другою статті 122 КАС України.

Позивачем доказів того, що він, проходячи військову службу, безпосередньо бере участь у бойових діях із захисту держави та відсічі збройної агресії проти України не надано.

Згідно доводів позовної заяви та довідки 155 Військового представництва Міністерства оборони України від 04.09.2023р. № 1022/1202 ОСОБА_1 проходить службу у 155 військовому представництві Міністерства оборони. Його безпосередня участь у бойових діях, перебування у тривалих службових відрядженнях, на лікуванні через поранення або контузію або інші обставини, які об`єктивно завадили йому вчасно звернутися до суду в зв`язку з проходженням військової служби у період, на який припав перебіг строку звернення до суду належними доказами не підтверджено.

Таким чином, суд доходить висновку, що підстави, викладені в заяві про поновлення процесуального строку є неповажними.

Згідно ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 248, 256 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Д.В. Григоров