Справа № 280/7756/23
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року Справа № 280/7756/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 92 від 24.07.2023 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

2) зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення, а саме з 14.07.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є особою, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю. Звернувшись до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач отримав відмову з огляду на непідтвердженість факту проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 4 роки. Вказане рішення позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою від 21.09.2023 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін у відповідності до положень статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

11.10.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№44704), в якому представник зазначено, що заява позивача була опрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за принципом екстериторіальності та прийнято рішення про відмову. Представник вказує, що період впродовж проходження позивачем строкової військової служби з 26.04.1986 по 25.06.1987 відповідачем не може бути зараховано до періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю, так як позивач у цей період не проживав та не працював у зазначені зоні та даний факт уже був встановлений у рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 справі №580/1642/22. Оскільки факт проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01 січня 1993 року не менше 4 років не підтвердився, пенсійним органом було прийнято рішення про відмову у призначення пенсії за віком у відповідності до норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 24.10.2023 суд залучив до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач 2); розгляд справи розпочато спочатку.

10.11.20263 від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надійшов відзив на позовну заяву (вх.№49991), в якому зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, оскільки станом на 01.01.1993 він не проживав та не відпрацював чотири роки на території зони посиленого радіологічного контролю, у зв`язку з чим вимоги про призначення та виплату пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є безпідставними та таким, що не підлягають до задоволення. Зауважує, що питання призначення пенсії позивачу було предметом розгляду у справі № 580/1642/22, в якій рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог. Також звертає увагу, що перебирання судом повноважень щодо призначення пенсії є формою втручання в дискреційні повноваження управління та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. У зв`язку з викладеним просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 05.11.1998 є громадянином, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) (а.с.9).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, виданого виконавчим комітетом Баштечківської сільської ради Уманського району Черкаської області №688 від 11.11.2022 позивач проживає та перебуває на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 з 09.11.2022 (а.с.17).

Згідно з довідкою Уманського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №253 від 12.10.2021 позивач у період з 14.11.1984 по 15.12.1986 проходив строкову військову службу в Радянській Армії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі № 580/1642/22 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Предметом спору зазначеної справи було відмова у призначенні позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що на час звернення за призначенням пенсії за віком (28.10.2021) не досяг пенсійного віку 57 років та не мав страхового стажу 25 років (а.с.10-12).

У відповідності до записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 від 09.04.1989 позивач у період з 09.04.1989 по 01.09.1992 та в період з 12.05.1993 по 09.03.2000 працював у колгоспі «Прогрес» та в період з 09.03.2000 по 15.06.2004 в СВК с. Нагірна.

Судом першої інстанції у справі № 580/1642/22 (ухвалене в цій справі рішення суду має преюдиційний характер для правовідносин між сторонами) встановлено, що згідно довідки виконавчого комітету Баштечківської сільської ради Уманського району Черкаської області №147 від 19.10.2021 колгосп «Прогрес» знаходився на території села Нагірна Жашківського району Черкаської області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 «Про перелік населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення» було віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю, 4 категорія.

17.07.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою, у якій просив призначити пенсію за віком з відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та прийнято рішення від 24.07.2023 № 92 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. Відповідно до наданих документів страховий стаж складає 24 роки 9 місяців 0 днів. До періодів проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано період проходження військової служби з 26.04.1986 по 25.06.1987, оскільки періоди проходження військової служби на території, яка не відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. Враховуючи викладене, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно п.2 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки не підтверджується факт проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 4 роки (а.с.14).

Не погодившись з рішенням відповідача 1 про відмову у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України передбачає, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Стаття 1 Закону №1058-IV передбачає, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Абзацом першим частини першої 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до статті 15 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII).

Статтею 10 Закону № 796-XII передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 11 Закону № 796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4 (пункт 4 частини першої статті 14 Закону № 796-XII).

Відповідно до статті 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Право на пенсію із зменшенням пенсійного віку мають потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки встановлюється лише тим особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання в цей період та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше, ніж на 5 років.

Перелік необхідних документів для призначення пенсії передбачений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1.

Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Згідно з приписами частини третьої статті 65 Закону № 796-XII посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно до пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 (далі - Порядок № 51, який був чинним під час видачі позивачу посвідчення потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС) посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Згідно з пунктом 10 вказаного Порядку видача посвідчень провадиться Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання,

Посвідчення видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка.

З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи або посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яке є підставою для встановлення пільг і компенсацій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 11.12.2018 у справі №750/4895/17, від 21.11.2018 у справі №751/2081/17, від 31.07.2018 у справі №751/2050/17, від 27.02.2019 у справі №500/2778/17, від 21.11.2019 у справі №572/47/17.

За обставинами справи у позивача наявне посвідчення особи, яка постійно проживає або постійно працює на території на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 , видане 05.11.1998 Черкаською обласною державною адміністрацією, відповідно до якого пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом № 796-XII для осіб, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років.

Докази скасування чи визнання недійсним посвідчення позивача як громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 , в матеріалах справи відсутні та відповідачами надано не було.

Крім того, відповідно до наведених вище положень законодавства, підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю. Наведене відповідає висновку Верховного Суду який викладено у постановах від 29.01.2020 у справі №572/245/17, від 17.06.2020 у справі №572/456/17.

Суд наголошує, що Закон № 796-XII надає особам право на отримання пенсії зі зниженням віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років як особі, яка постійно проживала або постійно проживала чи постійно працювала або постійно працювала у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вона за станом на 1 січня 1993 року прожила або відпрацювала у цій зоні не менше 4 років.

Отже, відсутність надання позивачем документів про період проживання (роботи) у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993 не є підставою для відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII. До такого висновку дійшов й Черкаський окружний адміністративний суд у рішенні від 19.05.2022 у справі № 580/1642/22, що має преюдиційний характер при розгляді даної справи.

Крім того, судом враховується, що позивач в період з 09.04.1989 по 01.09.1992 та в період з 12.05.1993 по 09.03.2000 працював у колгоспі «Прогрес» та в період з 09.03.2000 по 15.06.2004 в СВК с. Нагірна. Разом з тим, колгосп «Прогрес» знаходився на території села Нагірна Жашківського району Черкаської області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 «Про перелік населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення» було віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю, 4 категорія.

Як встановлено судом у рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 по справі № 580/1642/22, оскільки позивач згідно копії військового квитка НОМЕР_3 та довідки Уманського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №253 від 12.10.2021 у період з 14.11.1984 по 15.12.1986 проходив строкову військову службу в Радянській Армії, тобто у зоні посиленого радіоекологічного контролю з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1987 не проживав і не працював, він не має права на початкове зниження пенсійного віку на 2 роки. Отже, його вік та стаж підлягають зниженню на 3 роки, і позивач має право на призначення пенсії за віком при досягненні 57 років та при наявності достатнього страхового стажу.

З огляду на наведене, встановлені судом обставини справи дають підстави для висновку, що позивач станом на дату подання нею зави про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-XII мав необхідний страховий стаж понад 15 років та станом на 1 січня 1993 року проживав у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років.

Водночас, судом не приймаються до уваги посилання відповідача 1 на відсутність такого права у зв`язку з тим, що у період з 26.04.1986 по 25.06.1987 позивач проходив військову службу, оскільки сам по собі факт проходження служби без встановлення фактичного місця проживання не може свідчити про те, що станом на 01.01.1993 ОСОБА_1 проживав у зоні посиленого радіологічного контролю менше 4 років.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особа потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , а також рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі № 580/1642/22, яке набрало законної сили та має преюдиціальне значення у даній справі було визнано право позивача на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, що свідчить про протиправність прийнятого відповідачем 1 рішення про відмову в призначенні пенсії від 24.07.2023 № 92, у зв`язку з чим для належного та ефективного способу захисту порушеного права позивача останнє підлягає скасуванню.

При вирішенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача 1 призначити позивачу пенсію за віком, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Згідно з пунктами 4.2, 4.3 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Отже, чинним законодавством України встановлена можливість подання відповідної заяви про призначення (перерахунок) пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України та визначено екстериторіальний принцип обробки заяв.

17.07.2023 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем його проживання - Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Після реєстрації заяви Позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та за результатами розгляду вказаної заяви прийнято оскаржуване рішення від 24.07.2023 № 92 про відмову у призначенні пенсії.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області лише прийнято від позивача документи та направлено останньому копію оскаржуваного рішення.

Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.10.2023 у справі № 446/1/22, що під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект щодо відновлення відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 227/3208/16-а.

Щодо дати, з якої повинна бути призначена пенсія, то суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивач досяг пенсійного віку (57 років) 15.07.2023, а із заявою про призначення пенсії за віком, зі зниженням пенсійного віку, позивач звернувся 17.07.2023, тобто менше, ніж три місяці з дня досягнення пенсійного віку.

Відповідно, в даному випадку пенсія має бути призначена позивачу з 15.07.2023.

Щодо позовних вимог про виплату пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення, суд зауважує наступне.

У спірних правовідносинах повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області, проте обов`язок нарахування та виплати пенсії, у випадку її призначення залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Тобто, нарахування та виплата пенсії повинна проводитись Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області після отримання від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області рішення про призначення пенсії та матеріалів пенсійної справи.

Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання виплачувати позивачу пенсію, оскільки пенсійний орган ще не ухвалював рішення про призначення пенсії на виконання цього рішення суду у цій справі, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині будуть порушені. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача у вказаній частині позовних вимог є зобов`язання відповідача 1 призначити з 15.07.2023 позивачу пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи положення частин першої, другої статті 77, 90 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Квитанцією від 14.09.2023 № 9317-8316-7682-4761 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1073,60 грн (а.с.8). За таких обставин, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1073,60 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1, як суб`єкта владних повноважень, яким прийнято оскаржуване рішення.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 24.07.2023 № 92 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити з 15.07.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: пр.Соборний, буд.158-Б, м.Запоріжжя, 69057; .

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, місцезнаходження: вул. Смілянська, буд. 23, м. Черкаси, 18000; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 14.11.2023.

Суддя К.В.Мінаєва