Справа № 340/669/23
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 340/669/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.04.2023 року (головуючий суддя Науменко В.В.)

в адміністративній справі №340/669/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління ДПС у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 20.02.2023 до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом відповідача Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області від 23.09.2022 року №-1128, яким визначено до сплати податкове зобов`язання в сумі 54921,49 грн. по земельному податку з фізичних осіб. Позов обґрунтований тим, що спірне податкове повідомлення-рішення винесено з порушенням порядку, встановленого законом, не на підставі даних Державного земельного кадастру, а отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.04.2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що станом на дату надання ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області зазначеного витягу на запит відповідача вказані у ньому відомості відповідали даним ДЗК, та спірне податкове повідомлення-рішення прийнято саме на підставі даних Державного земельного кадастру.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що відповідачем неправомірно визначено зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 23.09.2022 по земельній ділянці.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив , що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, позивач з 16.06.2017 є власником земельної ділянки площею 0,7419 Га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, кадастровий номер :19:124:0023 (а.с. 29-30).

ГУ ДПС у Кіровоградській області 23.09.2022 року за №-1128 сформовано та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення форми «Ф», яким визначено до сплати податкове зобов`язання в сумі 54921,49 грн. по земельному податку з фізичних осіб за 2022 рік щодо земельної ділянки площею 0,7419 Га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :19:124:0023 (а.с. 5).

Позивачем 28.11.2022 оскаржено зазначене ППР в адміністративному порядку до ДПС України, проте рішенням від 26.01.2023 за №191016/99-00-06-01-04-06 скарга позивача залишена без задоволення, спірне ППР без змін.

Позивач вважає протиправним зазначене податкове повідомлення-рішення.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Податкового кодексу України, норми Закону України "Про оцінку земель" 11.12.2003 року N1378-IV.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Статтями 125 і 126 цього Кодексу встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач є власником спірної земельної ділянки, а отже у нього виникає обов`язок сплати земельного податку у встановленому законом порядку.

Відповідно до підпункту 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 ПК України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Пунктом 286.1 статті 286 ПК України встановлено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 286.5. статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення.

Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи не містять, при цьому, позивачем не наведено будь-яких відомостей щодо наявності розбіжностей між даними, зазначеними у спірному податковому повідомленні-рішенні та даними, підтвердженими платником податку на підставі відповідних документів щодо розміру земельної ділянки, наявності пільг, розміру ставки податку, нарахованої суми податку, тощо. Позивачем такі відомості взагалі не наведені, а отже між сторонами відсутній спір з даного приводу.

Положеннями пункту 289.1 статті 289 ПК України встановлено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Відповідно до пункту 289.2 статті 289 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:

Кi = І:100,

де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 %, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Отже, нарахування фізичним особам сум земельного податку проводиться контролюючим органом на підставі даних ДЗК та з використанням НГО земельної ділянки, визначеної у встановленому порядку.

В силу статті 1 Закону України "Про оцінку земель" 11.12.2003 року N1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Згідно з частиною 5 статті 5 Закону України "Про оцінку земель" N 1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру, зокрема земельного податку.

Частиною 1 статті 15 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 року N 3613-VI передбачено, що до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки:

кадастровий номер;

місце розташування;

опис меж; площа;

міри ліній по периметру;

координати поворотних точок меж;

дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі;

дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів;

відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка;

цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель);

склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок;

відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки;

нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Зміни до відомостей про земельну ділянку (крім випадків, визначених у частині другій цієї статті) вносяться до Поземельної книги за заявою власника або користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на підставі документації, передбаченої цим Законом (ч.3 ст.26 ЗУ N3613-VI).

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України "Про Державний земельний кадастр" N3613-VI відомості з Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі:

витягів з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру;

довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території), за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру;

викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану);

копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи містять запит податкового органу від 12.09.2019 №115/9/11-28-52-07 до Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки позивача, що знаходиться по вул. Слободянюка Руслана, 213-в у м. Кропивницькому, кадастровий номер :19:124:0023 (а.с. 28).

Також матеріалами справи підтверджується, що Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області 15.10.2019 за №6991 до ГУ ДПС у Кіровоградській області надано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки позивача, що знаходиться по вул. Слободянюка Руслана, 213-в у м. Кропивницькому, кадастровий номер :19:124:0023, який, серед іншого, містить інформацію щодо площі, категорії земель, цільового призначення, а також нормативної грошової оцінки зазначеної земельної ділянки (а.с. 28 з/с).

Саме зазначений витяг, наданий ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, містить нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки у розмірі 4 992 863,84 грн., та був використаний відповідачем для обрахування суми податкового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб.

Зокрема, відповідачем наведено розрахунки щодо вирахування розміру податкового зобов`язання зі сплати земельного податку щодо спірної земельної ділянки, які проведені з використанням НГО земельної ділянки на підставі даних ДЗК (а.с. 23).

При цьому, позивачем не надано до суду доводів та доказів на спростування таких розрахунків.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції доводи позивача про те, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а не даних Державного земельного кадастру, спростовується за наступних підстав.

Так, пунктом 286.1 статті 286 ПК України, не встановлено певну форму, в якій Держгеокадастр повинен надати інформацію на запит контролюючого органу.

Разом з тим, надання такої інформації у формі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, у разі якщо остання відповідає відомостям ДЗК, не може бути безумовною підставою для скасування податкового повідомлення-рішення.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на дату надання ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області вищезазначеного витягу на запит відповідача вказані у ньому відомості відповідали даним ДЗК, водночас, спірне податкове повідомлення-рішення прийнято саме на підставі даних Державного земельного кадастру.

Як наслідок, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача в цій частині є безпідставними.

Слід зазначити, що такі висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом в постанові від 27.01.2020 у справі №804/886/18.

Водночас, матеріали справи не містять (позивачем не надано) доказів щодо неактуальності, неповноти чи іншої невідповідності використаних податковим органом даних Державного земельного кадастру, що містились у витягу від 15.10.2019 за №6991, а отже суд першої інстанції обґрунтовано спростував доводи позивача щодо неактуальності та застарілості даних Державного земельного кадастру.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду не підлягають розподілу витрати у справі.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.04.2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 08.11.2023 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова