Справа № 200/4476/23
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 року Справа№200/4476/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення недоотриманих коштів,

У С Т А Н О В И В:

Адвокат Харченко Костянтин Сергійович (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) Буравського Євгена Анатолійовича (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними щодо застосування січня 2016 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 по 25.10.2022 (включно), зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 (включно) із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року в сумі 85984,36 грн з урахуванням раніше виплачених сум; визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 по 25.10.2022 включно у фіксованому розмірі 4463,15 грн в місяць відповідно до приписів абз. 3, 4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; стягнення індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 грн в місяць за період з 01.03.2018 по 25.10.2022 включно у сумі 244609,41 грн відповідно до приписів абз. 3, 4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 з урахуванням раніше виплачених сум. В обґрунтування зазначив, що в період з з 01.03.2018 по 25.10.2022 виплата грошового забезпечення здійснена не в повному обсязі, а саме не здійснена виплата індексації у належному розмірі.

21 серпня 2023 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем надано відзив в якому зазначено, що проведення індексації перебуває у прямій залежності від фінансових ресурсів відповідних бюджетів та не може виходити за їх межі. У зв`язку з відсутністю механізму нарахування індексації грошового забезпечення та не закладення до бюджету коштів для виплати індексації в період з 2016 року по грудень 2018 року, індексація грошового забезпечення не здійснювалась. Наголошує, що право на виплату компенсації (індексації) не є абсолютним та може бути обмежено. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення. Вказує, що позивач помилково вважає, що для нарахування індексації базовим місяцем, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення є січень 2008 року. Згідно чинного законодавства базовим місяцем, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення в зазначений період є грудень 2015 року, тобто, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення починається з січня 2016 року. З 01.03.2018 у зв`язку набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» - чергового підвищення грошового забезпечення позивачу нараховувалася та сплачувалася індексація грошового забезпечення за весь період до дня звільнення з військової служби. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з 01.12.2015 зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення на посаду командира бойової машини командира відділення механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_4 згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 01.12.2015 №343.

З 19 лютого 2018 року ОСОБА_1 , звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2018 №32-РС за пунктом «ж» (які вислужили строк військової служби за контрактом), виключено зі списків особового складу частини, про що свідчить наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.02.2018 №50

З 21 грудня 2018 року ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини, про що свідчить наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2018 №372.

З 26 листопада 2019 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини у зв`язку із звільненням у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я), про що свідчить наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.11.2019 №345.

З 29 квітня 2020 року ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини, про що свідчить наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2020 №124.

З 25 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військо,вої частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 16 жовтня 2022 року № 196-РС у запас за підпунктом г (за сімейними обставинами), виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, про що свідчить витяг з наказу від 25.10.2022 №299.

На виконання вимог ухвали суду від 21.08.2023 відповідачем надана довідка від 02.09.2023 №1284 про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 .

З довідки Військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2023 №1284 про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 вбачається, що у період грудень 2015 року лютий 2018 року відсутні суми індексації, нарахування індексації здійснено у період грудень 2018 року серпень 2019 року, жовтень 2019 року жовтень 2022 року. Щодо розміру посадового окладу наявні такі відомості: у період грудень 2015 року березень 2016 року, вересень 2016 року він був не змінний на рівні 760,00 грн, з квітня 2016 року по серпень 2016 року на рівні 565,00 грн, у період жовтень 2016 року січень 2018 року на рівні 740,00 грн, лютий 2018 року 502,14 грн, у період березень 2018 року листопад 2018 року відсутні відомості щодо виплати грошового забезпечення, в т.ч. відомості щодо посадового окладу, з грудня 2018 року по листопад 2019 року посадовий оклад становив 3170,00 грн, у період грудень 2019 року березень 2020 року відсутні відомості щодо виплати грошового забезпечення, з квітня 2020 року розмір посадового окладу становив 3170,00 грн.

Вважаючи, що відповідачем допущені протиправні дії щодо не виплати індексації у період з 01.12.2015 по 25.10.2022 у належному розмірі позивач звернувся до суду.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII. Згідно з частиною першою статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII). Згідно з статтею 1 цього Закону соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено в статті 12 Закону №2011-XII.

Так, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з статтею 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Абзацом 2 частини третьої статті 9 Закону №2011-XII визначено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-XII).

Згідно зі ст. 1 Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч. 1 № 1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Стаття 3 Закону України № 1282-ХІІ передбачає, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до статей 4, 6 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі Порядок № 1078).

Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка, а з 2016 року - 103 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (вказана норма застосовується з 01.12.2015).

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.

Як встановлено судом, за період проходження позивачем військової служби з 01.12.2015 по 19.02.2018 відповідач не здійснював нарахування індексації грошового забезпечення, мотивуючи відмову відсутністю фінансових ресурсів для виплати цієї складової грошового забезпечення військовослужбовців.

Разом з тим, суд критично ставиться до посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань на виплату індексації.

Суд зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

При цьому, нормами Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Пунктом 6 Порядку №1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.08.2019 року по справі №825/694/17, від 10 вересня 2020 року у справі №200/9297/19-а, яка враховується відповідно до положень частини 5 статті 242 КАС України.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 у періоди: з 01.12.2015 по 19.02.2018, з 21.12.2018 по 26.11.2019, з 29.04.2020 по 25.10.2022. У період з з 01.12.2015 по 19.02.2018 відсутнє підвищення окладу. З грудня 2018 року оклад встановлено згідно постанови КМУ від 30.08.2017 року № 704.

Слід врахувати, що посадовий оклад під час прийняття на службу (01.12.2015) встановлений на рівні, що визначений згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018 (далі Постанова № 1294). З набранням чинності Постановою № 1294 відбулись зміни розміру тарифних ставок (посадових окладів) відповідних категорій військовослужбовців.

Таким чином, визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка вперше відбулась у січні 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, яка набрала чинності 01 січня 2008 року та втратила чинність 01 березня 2018 року у зв`язку з прийняттям наказу Міністерства оборони України від 01 березня 2018 року № 90 Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з січня 2008 року по березень 2018 року не відбувалося, що є підставою для встановлення базового місяця для проведення індексації січень 2008 року.

Відтак, суд погоджується з доводами позивача про те, що саме січень 2008 року, є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення, що виплачене у період з 01.12.2015 по 19.02.2018.

Оскільки відповідач не нарахував та не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 19.02.2018 він допустив протиправну бездіяльність (тобто не вчинення дій, які відповідач був зобов`язаний вчинити), тому повинен таку індексацію нарахувати та виплатити.

Щодо визначення розміру суми індексації на рівні 85984,36 грн суд зазначає, що така вимога є передчасною та задоволенню не підлягає, оскільки пов`язана не з визнанням права на отримання індексації, а з її розміром. Наразі у суду відсутні підстави констатувати наявність/відсутність порушеного права в частині нарахування та виплати відповідної суми індексації. В цьому контексті суд вважає за необхідне зазначити, що нарахування індексації належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця. Крім того, позивач при визначені такої суми безпідставно не врахував те, що у період з 20.02.2018 по 28.02.2018 він не проходив військову службу та грошове забезпечення не отримував.

Враховуючи зазначене вище, належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 19.02.2018, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 19.02.2018 виходячи із базового місяця - січень 2008 року.

Позовні вимоги в частині періоду з 20.02.2018 по 28.02.2018 є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки в цей період позивач не проходив військову службу в цій частині та грошове забезпечення не отримував.

Щодо вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 по 25.10.2022 включно у фіксованому розмірі 4463,15 грн в місяць відповідно до приписів абз. 3, 4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; стягнення індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 грн в місяць за період з 01.03.2018 по 25.10.2022 включно у сумі 244609,41 грн відповідно до приписів абз. 3, 4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 з урахуванням раніше виплачених сум суд зазначає таке.

Питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано пунктом 5 Порядку № 1078, згідно з якого у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

З аналізу наведених норм п. 5 Порядку № 1078 вбачається, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів) виплаті підлягає сума індексації, що дорівнює різниці між сумою індексації, яка склалася у місяці підвищення доходу, та розміром підвищення доходу. Ця сума підлягає перерахунку у разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу). Сума індексації, що обрахована як різниця між сумою індексації, яка склалася у місяці підвищення доходу, та розміром підвищення доходу, додається до суми індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку до чергового підвищення тарифних ставок (окладів).

Визначаючи розмір різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу позивач виходив з наступного:

1) у березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762 грн,

2) величина приросту індексу споживчих цін 253, 30 %,

3) відповідно до абз. 5 п. 4 Порядку № 1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножити на величина приросту індексу споживчих цін і поділити на 100.

1762, 00 грн *253, 30 % /100 %=4463, 15 грн

4) відповідно до абз.4 п. 5 Порядку № 1078, сума належної позивачу індексації в березні 2018 року та в подальших місяцях розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463, 15 грн - 0, 00 грн = 4463, 15 грн.

Під час розгляду справи судом встановлено, що з березня 2018 року по грудень 2018 року позивач грошове забезпечення не отримував, оскільки не проходив військову службу. З грудня 2018 року позивача прийнято на військову службу та встановлено оклад на рівні 3170 грн згідно постанови КМУ від 30.08.2017 № 704. Періодами проходження військовой служби є: 21.12.2018 - 26.11.2019 та 29.04.2020 - 25.10.2022.

Вищезазначені обставини не враховані позивачем, в т.ч. при здійсненні розрахунку фіксованої величини індексації.

Суд зауважує, що розрахунок індексації на суми грошового забезпечення які позивач не отримував, оскільки військову службу в цей період не проходив, є безпідставним та таким, що суперечить чинному законодавству.

Враховуючи встановлені судом обставини, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 по 25.10.2022 включно у фіксованому розмірі 4463,15 грн в місяць відповідно до приписів абз. 3, 4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; стягнення індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 грн в місяць за період з 01.03.2018 по 25.10.2022 включно у сумі 244609,41 грн відповідно до приписів абз. 3, 4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 з урахуванням раніше виплачених сум є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, суд позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо вимоги про зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказані положення не є імперативними та передбачають диспозитивну поведінку суду. Тобто, це право суду, а не його обов`язок, суд має можливість самостійно на власний розсуд приймати рішення про необхідність чи відсутність потреби в зобов`язанні суб`єкта владних повноважень подати звіт.

При цьому, вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю, суд має врахувати надані позивачем докази, особливості покладених на суб`єкта владних повноважень обов`язків згідно із судовим рішенням та його можливості ці обов`язки виконувати в рамках законодавства.

Враховуючи те, що позивачем не наведено обґрунтованих аргументів необхідності застосування ч.1 ст.382 КАС України та не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення у даній справі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір".

На підставі ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення недоотриманих коштів задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 19.02.2018.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 19.02.2018 (включно) із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Кошкош