Справа № 826/3216/18
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 826/3216/18

адміністративне провадження №К/9901/1549/19 К/9901/1669/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

суддя-доповідач - Стародуб О.П.,

судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.

розглянув в порядку письмового провадження касаційні скарги Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2018 (судді - Чаку Є.В., Файдюк В.В., Мєзєнцев Є.І.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи Міністерство оборони України, Київський міський військовий комісаріат про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати дії Державного підприємства обслуговування повітряного руху України щодо відмови у призначенні та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ОСОБА_1 на підставі Довідки серія АВ№ 0643880 від 27.09.2017 протиправними;

- зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України здійснити призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ОСОБА_1 у розмірі 480000,00 грн. (чотириста вісімдесят тисяч гривень 00 коп).

ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИН СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач проходив військову службу з 1975 року по 21.07.2008 роки.

Під час проходження служби, наказом Міністра оборони України від 19.10.1999 №600 позивач був відряджений у розпорядження Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, з залишенням на військовій службі.

Наказом Міністра оборони України №448 від 26.06.2008 ОСОБА_1 звільнений у запас відповідно до пункту «б» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).

Наказом Генерального директора ДП ОПР України №349/о від 21.07.2008 позивач виключений зі списків особового складу Украероцентру ДП ОПР України з посади начальника зміни відділу управління використання повітряного простору Украероцентру.

27.09.2017 Центральною обласною медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ №0643880.

03.10.2017 позивач звернувся до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з заявою та доданими до неї документами про виплату одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Листом №1-22-4188 від 18.10.2017 відповідач відмовив у задоволенні поданої позивачем заяви, вказавши, що відповідно до статуту Украерорух є державним унітарним підприємством, яке діє як державне комерційне підприємство та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України. Підприємство не фінансується за рахунок бюджетних коштів, і його посадові особи не мають статусу державних службовців.

Також, зазначено, що військовослужбовці є службовцями зі спеціальним статусом, дотримання гарантій соціального захисту щодо яких, згідно зі ст. 17 Конституції України, покладено на державу. Враховуючи наведене, Украерорух не має законних підстав для призначення і виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у зв`язку зі встановленням інвалідності.

Позивач, вважаючи відмову відповідача протиправною, звернувся до суду.

В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що має право на виплату одноразової грошової допомоги, виплату якої має здійснити саме ДП ОПР України, водночас відповідачем у виплаті такої протиправно відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.09.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Суд виходив з того, що обов`язок виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності покладається законом на державні органи, установи, організації із залишенням на військовій службі, в яких особа обіймала посаду на день звільнення з військової служби.

Разом з тим, відповідач є державним унітарним підприємством, яке діє як державне комерційне підприємство та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України. Підприємство є провайдером аеронавігаційного обслуговування, яке здійснюється на всіх етапах польоту повітряних суден у повітряному просторі України та повітряному просторі над відкритим морем, де відповідальність за обслуговування повітряного руху відповідно до договорів покладена на Україну. До складу Підприємства входять підрозділи Об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України. Таким чином, відповідач - Державне підприємство обслуговування повітряного руху України, не є ані державним органом, ані установою, ані організацією.

Крім того, на підприємстві відсутня Комісія для призначення одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, як орган, який уповноважений вирішувати питання щодо призначення такої допомоги. Натомість, утворення такої Комісії, з метою виконання пункту 13 Порядку №975, передбачено в апараті Міністерства оборони України. Склад Комісії за посадами визначається наказом Міністерства оборони України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Державне підприємство обслуговування повітряного руху України не є належним суб`єктом як для встановлення, так і для виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2018 рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Державного підприємства обслуговування повітряного руху України у призначені та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності.

Зобов`язано Державне підприємство обслуговування повітряного руху України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, у розмірі 151560,00грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, здійснивши аналіз законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до Державного підприємства з обслуговування повітряного руху України, здійснюється за рахунок коштів цього підприємства, то виплата одноразової грошової допомоги зазначеним військовослужбовцям при звільненні зі служби також здійснюється за рахунок коштів Державного підприємства з обслуговування повітряного руху України.

Суд дійшов висновку, що Міноборони не здійснює нарахування та виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до Державного підприємства з обслуговування повітряного руху України, та не несе відповідних зобов`язань зі здійснення таких видатків. Таким чином, виплата позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні його з військової служби повинна була здійснюватися саме Державним підприємством обслуговування повітряного руху України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що відмова відповідача у призначені та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги є протиправною, оскільки виплата позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні його з військової служби повинна здійснюватися саме відповідачем, відповідно до норм чинного законодавства, а відсутність відповідних грошових надходжень від держави на проведення виплати зазначеної допомоги не може бути підставою для порушення прав позивача.

Апеляційний суд визнав необгрунтованими доводи позивача що розмір одноразової грошової допомоги, на яку він має право, повинен відповідати 300-кратному прожитковому мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, оскільки згідно змісту довідки МСЕК серії АВ №0643880 (захворюванням, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії), позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі визначеному п.п. 2 п. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

З рішенням суду апеляційної інстанції не погодились позивач та відповідач, звернулись з касаційними скаргами, в яких покликаються на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, що, на їх думку, призвело до ухвалення помилкового судового рішення.

В обгрунтування своєї касаційної скарги позивач покликається на помилковість висновків суду апеляційної інстанції в частині розміру одноразової грошової допомоги, яка, за висновками суду, має бути виплачена йому відповідачем.

Покликається на те, що суд апеляційної інстанції в мотивувальній та резолютивній частинах постанови дійшов різних висновків щодо причин настання у нього інвалідності, що, в свою чергу, вплинуло на визначення судом розміру одноразової грошової допомоги, яка має бути йому виплачена.

Просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати в частині відмови в позові та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, в обгрунтування своєї касаційної скарги, покликається на те, що він, як державне підприємство, не є суб`єктом, який повинен здійснити позивачу виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності. Таким суб`єктом є Міністерство оборони України, в якому утворюється відповідна Комісія. В свою чергу, позивачем не дотримано процедури отримання одноразової грошової допомоги, в частині звернення з необхідним пакетом документів до Міністерства оборони України, як органу, уповноваженого на здійснення таких виплат, що, на переконання відповідача, здійснено з метою заволодіння грошовими коштами Підприємства.

Просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відзивах на касаційні скарги позивач та відповідач просять залишити касаційні скарги один одного без задоволення.

ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII) військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань можуть бути відряджені до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних закладів освіти для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі. Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями у таких державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних закладах освіти, затверджується Президентом України.

Відповідно до ст. 41 Закону №2232-ХII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до ч. 5 ст. 16-3 Закону № 2011-XII у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або на день його (її) звільнення з військової служби обіймав (обіймала) посаду в державному органі, установі, організації із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів цих державних органів, установ, організацій, до яких він (вона) були відряджені. У такому самому порядку здійснюється виплата одноразової грошової допомоги особам, які мають право на її отримання у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, якого було відряджено до державного органу, установи, організації із залишенням його на військовій службі.

Верховний Суд уже розглядав справи, в яких поставало питання належного відповідача у подібних правовідносинах.

Так, у постанові від 21.01.2021 у справі №520/11723/18 Верховний Суд дійшов наступних висновків:

«Грошове та матеріальне забезпечення військовослужбовців, відряджених до Украерорух, відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.1999 № 1281 «Про створення об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України» здійснюється у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 № 104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ» (далі - Постанова № 104).

Пункт 4 Постанови № 104 містить аналогічні до ч. 5 ст. 16-3 Закону № 2011-XII положення щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовцям за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких були відряджені військовослужбовці.

Державна організація (установа, заклад) відповідно до Класифікації організаційно-правових форм господарювання ДК 002:2004 утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління.

Украерорух не є державним органом. Проте, як державне унітарне підприємство входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України, про що вказано у п. 1.1 Статуту державного підприємства.

Установивши такі обставини, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що ч. 5 ст. 16-3 Закону № 2011-XII та пункт 4 Постанови № 104 не поширюється на Украерорух.

У такому разі, виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які були відряджені до Украерорух, у разі встановлення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, має здійснюватися за рахунок коштів цього Державного підприємства, а не Міністерства оборони України.

….

З огляду на п. 11, 13 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу документи за переліком.

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Таким уповноваженим органом для розгляду питання призначення одноразової грошової допомоги у Міністерстві оборони України є Комісія з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги.

Порядок № 975 чи будь-який інший нормативно-правовий акт не визначає необхідним, що питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги розглядається виключно спеціальною комісією у складі Міністерстві оборони України.

Тому, міркування суду апеляційної інстанції щодо відсутності в Украерорух комісії, необхідного для розгляду питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги відрядженому військовослужбовцю, не ґрунтується на положеннях закону.

Таке питання має вирішуватися Украерорух у межах повноважень, з дотримання процедури, встановленої Порядком № 975, на підставі опрацювання поданих військовослужбовцем документів, перелік та вимоги до яких містяться у п. 11 зазначеного Порядку.

Зважаючи на викладене, Суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що Украерорух допустив бездіяльність при розгляді питання призначення та виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності.

Разом з тим, заява Особи_1 про виплату одноразової грошової допомоги та додані до заяви документи на відповідність вимогам ч. 11 Порядку №975 не перевірялися, рішення Украерорух про відмову у призначенні грошової допомоги обґрунтовано лише відсутністю повноважень щодо вирішення такого питання.

Суд першої інстанції аналізував виключно обґрунтованість такої відмови Украерорух та не надавав оцінку відповідності вимогам ч. 11 Порядку № 975 заяви Особи_1 про виплату одноразової грошової допомоги та доданих до заяви документів.

Суб`єктом прийняття рішення стосовно призначення або відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги є Украерорух, до повноважень якого входить розгляд заяви про призначення одноразової грошової допомоги, перевірка «комплектності» поданих позивачем задля отримання такої допомоги документів, строку настання інвалідності.

Суд не може перебирати на себе вирішення такого питання, досліджувати відповідні документи, надавати їм оцінку, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність підстав для призначення одноразової грошової допомоги.

З огляду на це, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання Украерорух нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу є передчасним.»

Такий висновок підлягає застосуванню і до справи, яка розглядається.

Судами попередніх інстанцій встановлено, і не заперечується сторонами, що під час проходження військової служби позивач був відряджений у розпорядження Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, із залишенням на військовій службі. В подальшому позивач звільнений у запас відповідно до пункту «б» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я), а наказом Генерального директора ДП ОПР України №349/о від 21.07.2008 позивач виключений зі списків особового складу Украероцентру ДП ОПР України з посади начальника зміни відділу управління використання повітряного простору Украероцентру.

Враховуючи викладене, а також наведені вище висновки Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що саме відповідач є тим суб`єктом, яким, у межах повноважень, з дотримання процедури, встановленої Порядком №975, на підставі опрацювання поданих військовослужбовцем документів, перелік та вимоги до яких містяться у п. 11 зазначеного Порядку, має розглядатись питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги відрядженому військовослужбовцю.

Водночас, нарахуванню та виплаті одноразової грошової допомоги передує визначена Порядком №975 процедура, як то, подання військовослужбовцем, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності, уповноваженому органу документи за переліком; подання керівником уповноваженого органу висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги; прийняття розпорядником бюджетних коштів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надіслання його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Як свідчать матеріали справи, оцінка відповідності поданих позивачем до відповідача документів про виплату одноразової грошової допомоги на відповідність вимогам п. 11 Порядку №975 судами попередніх інстанцій не надавалась.

Надаючи оцінку обгрунтованості відмови відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, суди попередніх інстанцій обмежились встановленням наявності чи відсутності у відповідача відповідних повноважень.

З огляду на викладене, враховуючи, що суб`єктом прийняття рішення стосовно призначення або відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги є відповідач, до повноважень якого входить розгляд заяви про призначення одноразової грошової допомоги, перевірка «комплектності» поданих позивачем задля отримання такої допомоги документів, строку настання інвалідності, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку щодо наявності підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу.

При цьому обгрунтованими є покликання позивача в касаційній скарзі на різність висновків суду апеляційної інстанції щодо причин настання інвалідності позивача («захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служи» та «захворювання, пов`язане з проходженням військової служби»), що має безпосередній вплив на розмір одноразової грошової допомоги, яка підлягає виплаті. Водночас, враховуючи передчасність висновків суду апеляційної інстанції щодо зобов`язання відповідача нарахувати та здійснити позивачу виплату одноразової грошової допомоги у визначеному судом розмірі, такі не мають вирішального значення для правильного вирішення цієї справи.

Відповідно до ст. 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду апеляційної інстанції підлягає зміні, шляхом викладення 4 абзацу її резолютивної частини в наступній редакції: «Зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України повторно розглянути у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.» В решті постанова суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України залишити без задоволення.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2018 змінити, виклавши 4 абзац її резолютивної частини в наступній редакції: «Зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України повторно розглянути у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.»

В іншій частині постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук