Справа № 420/12098/23
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/12098/23

Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.,

повний текст судового рішення

складено 31.08.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним рішення в призначенні пенсії та зобов`язання вчинити певні дії , -
ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

26 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області від 11.05.2023 року № 0600-0217-8/50935 в призначенні пенсії в повному розмірі відповідно до частини 2 статті 56 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити пенсію ОСОБА_1 в повному розмірі з 26.04.2023 відповідно до частини 2 статті 56 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- стягнути з відповідача на її користь понесені витрати по оплаті судового збору на суму 1073,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 26.04.2023 року позивачка звернулась до ПФУ через електронний кабінет із заявою про призначення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ). Відповідач відмовив у призначенні їй пенсії за віком, що вона вважає протиправним, оскільки позивачка має 15 років стажу та посвідчення 3-ї категорії постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи. Проживання в зоні гарантованого добровільного відселення підтверджується довідкою Олевської міської ради № 562 від 17.04.2023.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог, зазначивши, що статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VІ (далі - Закону № 1058) визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років і за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017. Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2018 по 31.12.2018 - не менше 25 років; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - не менше 26 років; з 01.01.2020 по 31.12.2020 - не менше 27 років; з 01.01.2021по 31.12.2021 - не менше 28 років; з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років; з 01.01.2024 по 31.12.2024 - не менше 31 року; з 01.01.2025 по 31.12.2025 - не менше 32 років; з 01.01.2026 по 31.12. 2026 - не менше 33 років; з 01.01.2027 по 31.12.2027 - не менше 34 років; з 01.01.2028 по 31.12.2028 - не менше 35 років. Відповідно до статті 55 Закону № 796 передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно із частиною 2 статті 55 Закону № 796, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058 на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали в зазначених зонах з моменту аварії до 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Перелік населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106.

Надані позивачем документи підтверджують відповідно до частини 2 статті 55 Закону № 796 періоди роботи (проживання) на території зони гарантованого добровільного відселення, особи станом на 01.01.1993 - 06 років 08 місяців 06 днів. Враховуючи норми ч. 2 ст. 55 Закону № 796 позивачка має право на зниження пенсійного віку на 6 років, максимальна величина яка передбачена зазначеною статтею 26 Закону № 1058. Вік позивача на дату звернення із заявою про призначення пенсії становив 38 років 04 місяці 12 днів. Страховий стаж позивача - 15 років 28 днів. Право на пенсію зі зниженням пенсійного віку позивач набуде в 54 роки (60 років - 6 років вік зниження пенсійного віку) (відповідно до ст.26 Закону № 1058) в 2038 році при страховому стажі 29 років (35 р. - 6 р. відповідно до ст. 55 Закону № 796). Тобто, для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, як потерпілій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, необхідно настання двох умов: передбаченого законодавством віку, а саме 54 роки, та наявність необхідного страхового стажу - 29 років. Позивачка, у свою чергу, не досягла встановленого віку на момент звернення із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, як постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки дата її народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відсутній необхідний страховий стаж. Відповідач вважає правомірною відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, як постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Від 3-ї особи, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, надійшов відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову як необґрунтованого з аналогічних підстав.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року ОСОБА_1 в задоволенні позову про визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області в призначенні пенсії за віком в повному розмірі відповідно до частини 2 статті 56 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та про зобов`язання призначити пенсію ОСОБА_1 в повному розмірі з 26.04.2023 відповідно до частини 2 статті 56 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . 26 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулася через електронний кабінет до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії відповідно частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796). До заяви були додані скановані копії наступних документів:

- копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Олевським РВ УМВС України в Житомирській області, 10.12.2008,

- копія ідентифікаційного коду;

- копія посвідчення громадянки, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3, серії НОМЕР_2 від 12.11.1993, на ім`я Позивача;

- копія довідки Олевської міської ради №562 від 17.04.2023 року про підтвердження проживання в зоні гарантованого добровільного відселення;

- копія трудової книжки серії НОМЕР_3 позивачки;

- копія диплому про освіту про закінчення Житомирського державного університету ім.Івана Франка, від 30.06.2007;

- копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції 13.11.2008;

- копія свідоцтва про народження дитини, серії НОМЕР_5 , виданого Олевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Житомирській області.

З 01.04.2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій. Екстериторіальність передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер. Застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України».

На виконання вимог п. 4.2 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 р. №22-1, для розгляду вказаної заяви за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що приймає рішення про призначення або перерахунок пенсії.

Листом від 11.05.2023 Головне управління ПФУ в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про те, що заява про призначення пенсії була розглянута ГУ ПФУ в Херсонській області та їй було відмовлено у призначення пенсії рішенням від 05.05.2023 у зв`язку з недосягненням пенсійного віку 54 роки. Копію рішення позивачці не надано.

Суду було надано копію рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області від 05.05.2023 № 33, яким було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії в повному розмірі відповідно до частини 2 статті 56 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішення мотивоване тим, що відповідно до ст. 55 Закону №796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2028 року не менше 35 років. Відповідно не менше 29 років страхового стажу, який дасть право виходу на пенсію у 54 роки. Згідно із частиною 2 статті 55 Закону №796, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058 на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали в зазначених зонах з моменту аварії до 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Перелік населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106.

Вік заявника на дату звернення із заявою про призначення пенсії становив 38 років 04 місяці 12 днів. Страховий стаж позивача - 15 років 28 днів. Періоди роботи (проживання) на території зони гарантованого добровільного відселення відповідно до довідки №562 від 17.04.2023, виданої Олевською міською радою, Майданівського Старостинського округу, Житомирської області, свідчить, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрована в с.Майдан Коростенського (Олевського) району Житомирської області: з 26.04.1986 по 01.01.1993 - 06 років 08 місяців 06 днів; з 02.01.1993 по 18.10.2002- 09 років 09 місяців 17 днів, з 07.02.2006 по 18.08.2009 - 03 роки 06 місяців 12 днів; з 22.01.2021 по 17.04.2023 - 02 роки 02 місяців 26 дні. Документами підтверджено період роботи (проживання) на території гарантованого добровільного відселення, станом на 01.01.1993 - 6 років 9 місяців 6 днів.

Враховуючи вищезазначене, ГУ ПФУ в Херсонській області прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, як постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС у зв`язку з відсутністю вік 54 роки та необхідного стажу 29 років.

Позивачка не погодилась з відмовою у призначенні пенсії за віком, тому звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років (абз.2 ч.1 ст.26 Закону №1058-IV).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 55 Закону №796-XII, визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Згідно із частиною 2 статті 55 Закону № 796, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058 на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали в зазначених зонах з моменту аварії до 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Перелік населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106.

В примітці до п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Згідно з п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Статтею 65 Закону №796-ХІІ визначено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України (ч.1). Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій (ч.4).

Позивачем до заяви про призначення пенсії було додано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серія Б№588073 від12.11.1993 року, відповідно до якого пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом №796-ХІІ.

Згідно Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 (який був чинним на момент видачі позивачу посвідчення) (далі - Порядок №51), потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 р. прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, чи таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Відповідно до п.2 Порядку №51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Викладене кореспондується зі змістом частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ, згідно з якою посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №51 чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом №796-XII для такої категорії, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.10.2019 у справі №212/12245/13-а (№К/9901/1087/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Отже, надаючи особі посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» держава визнає за особою право на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.

Таким чином, наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) підтверджує той факт, що ОСОБА_1 з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року постійно проживала або постійно працювала чи постійно навчалась у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, що дає їй право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Доказів скасування або анулювання виданого позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи матеріали справи не містять.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що відповідно до ч.3 та ч.4 ст.15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Тобто, факт проживання особи на території зони радіоактивного забруднення засвідчує довідка органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Зазначена правова позиція адміністративного суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 (№14-560цс18), від 10.04.2019 у справі №162/760/17 (№14-550цс18) та постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №381/3359/17 (№61-16015св18) та, в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується судом під час вирішення наведеного спору.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, с. Майдан Олевського району відноситься до гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС.

Довідкою Олевської міської ради Житомирської області від 17.042023 року №562 підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно з 26.04.1986 року по 18.10.2002 року, та з 07.02.2006 року по 18.08.2009 року зареєстрована в с. Майдан, Коростенського (Олевського) району, Житомирської області.

Зазначена довідка видана на підставі погосподарських книг за 1986-2023 роки.

В матеріалах справи відсутні докази визнання вищевказаної довідки органу місцевого самоврядування недійсною, а отже у суду відсутні сумніви щодо достовірності інформації, викладеної в такій довідці.

Отже, з моменту аварії на ЧАЕС (26.04.1986) позивачка проживала та була зареєстрована в зоні гарантованого добровільного відселення, відтак має право застосування початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки, а також додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Відтак матеріалами справи достеменно підтверджується факт проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення 6 років 08 місяців 06 днів, що не заперечуються сторонами.

Поряд з цим суд першої інстанції слушно звернув увагу, що другою обов`язковою умовою для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII є наявність у особи відповідного страхового стажу та віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Як вже зазначалось вище, відповідно до вимог статті 26 Закону № 1058-IV, для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку мають право за наявності страхового стажу, зокрема у період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Отже, для осіб, які набули право на зменшення пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону №796-XII призначається пенсія за умови: досягнення віку 60-6 = 54 роки; наявності страхового стажу 35-6 = 29 роки.

З матеріалів справи судом встановлено, що станом на день перегляду рішення органу Пенсійного фонду про призначення пенсії від 11.05.2023 позивачка не досягнула 54-річного віку та не мала необхідні 29 років страхового стажу, визначені ст.26 Закону №1058-IV.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується із думкою суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області №0600-0217-8/50935 від 11.05.2023 року про відмову у призначенні пенсії прийнято з урахування усіх обставин, які мали значення для його прийняття, а тому є правомірним.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст.2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька