Справа № 160/23755/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови,-
15 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, з урахуванням уточненої позовної заяви, до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, в якій просить:
визнати поважними та поновити строки звернення зі скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження №72317674 від 21.07.2023;
визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Другого Правобережного ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра ПМУ МЮ (м. Одеса) Авраменко Кароліни Ігорівни про відкриття виконавчого провадження №72317674 від 21.07.2023;
зобов`язати Другий Правобережний ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м.Дніпра ПМУ МЮ (м.Одеса) повернути без виконання постанову від 03.03.2023 серії РАП 00288813 до повідомлення серія ІД №01112812 стягувачу - Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 03 березня 2023 року Головним спеціалістом - інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Терновим Євгенієм Юрійовичем відносно позивача складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №00288813 до повідомлення ІД 01112812, якою було накладено штраф у розмірі 340 гривень.
Інспектором з питань контролю за паркуванням встановлено, що 13 січня 2023 року об 14 годині 16 хвилин транспортним засобом MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI, р.н НОМЕР_1 здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушено вимоги пункту 1.4 розділу 34 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, зупинку заборонена в зоні дії лінії 1.4, чим порушено частину 1 статті 122 КУпАП та притягнуто позивача до відповідальності.
21 липня 2023 року старшим державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районі міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Авраменко Кароліною Ігорівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72317674 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу за вчинення адміністративного правопорушення у розмірі 680 грн. гривень, а також виконавчого збору.
ОСОБА_1 вважає постанову про відкриття виконавчого провадження №72317674 від 21 липня 2023 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки постанову пред`явлено до примусового виконання після спливу 3-місячного строку, передбаченого законом у зв`язку з чим звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку - задоволено та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду та ухвалено:
Розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у порядку визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно пункту 7 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно та в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до заяви про відкриття виконавчого провадження Інспекції з питань контролю за паркуванням про примусове виконання постанови №РАП00288813 виданої 03.03.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 680,00 грн. заява направлена на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби 01.06.2023 року, тобто в межах строків, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».
Представник Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зазначив, що Інспекцією з питань контролю за паркуванням не були пропущені строки для пред`явлення постанови №РАП00288813, виданої 03.03.2023 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 680,00 грн. для виконання.
Крім того, представник зазначив, що від Інспекції з питань контролю за паркуванням інформація щодо скасування чи повернення без подальшого виконання постанови №РАП00288813, виданої 03.03.2023 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 680,00 грн. не надходила.
Відтак, дії державного виконавця направлені на виконання вимог виконавчих документів, проведені у повній відповідності з вимогами чинного законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження».
Головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Терновим Є.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №00288813 від 03.03.2023 року до повідомлення серії ІД №01112812 від 13.01.2023, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, транспортний засіб Mercedes-benz vito 111 cdi, номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_1 .
Вищезазначена постанова набрала законної сили 16.03.2023 року.
Відповідно до примітки до статті 122 КУпАП суб`єктом правопорушення є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) відповідальна особа, зазначена у частині 1 статті 142 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.
У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом 3 частини 1 статті 279 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення: правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).
Частиною 1 статті 142 КУпАП вказано, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідно до частини 1 статті 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.
Оскільки, після набрання постановою законної сили інформація про сплату коштів в рахунок погашення штрафу на адресу інспекції не надходила, Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, скориставшись своїм правом щодо примусового виконання рішення, направила постанову про накладення адміністративного стягнення до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №00288813 від 03.03.2023 року до повідомлення серії ІД №0Ш2812 від 13.01.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп., разом з заявою про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2023 року було направлено на адресу Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 01.06.2023 року, тобто, в межах строку встановленого частиною 1 статті 303 КУпАП.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Судом встановлено, що Головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Терновим Є.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №00288813 від 03.03.2023 року до повідомлення серії ІД №01112812 від 13.01.2023, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, транспортний засіб Mercedes-benz vito 111 cdi, номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_1 .
Вищезазначена постанова набрала законної сили 16.03.2023 року.
Відповідно до частини 1 статті 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.
Оскільки, після набрання постановою законної сили інформація про сплату коштів в рахунок погашення штрафу на адресу інспекції не надходила, Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, скориставшись своїм правом щодо примусового виконання рішення, направила постанову про накладення адміністративного стягнення до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
01 червня 2023 року постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №00288813 від 03.03.2023 року до повідомлення серії ІД №0Ш2812 від 13.01.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп., разом з заявою про відкриття виконавчого провадження було направлено на адресу Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
21 липня 2023 року старшим державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районі міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Авраменко Кароліною Ігорівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72317674 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу за вчинення адміністративного правопорушення у розмірі 680 грн. гривень, а також виконавчого збору.
18 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зі скаргою щодо постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт майна (банківських рахунків), постанови про розшук автомобіля за виконавчим провадженням №72317674.
Листом Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №128448/18 від 28 серпня 2023 року позивача повідомлено про наступне.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Згідно статті 16 Закону України «Про виконавче провадження» сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №72317674 з примусового виконання постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 00288813 до повідомлення серії ІД № 01112812, виданої Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, яка набрала законної сили 16.03.2023 року.
Державним виконавцем відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» 21 липня 2023 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вих.№113486/18, копії якої були направлені сторонам.
У рамках виконавчого провадження державним виконавцем не виносились постанови про арешт майна (коштів) боржника, а також постанова про розшук майна боржника.
Відповідно до підпункту 4 пункту 10.2 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
ОСОБА_1 вважає постанову про відкриття виконавчого провадження №72317674 від 21 липня 2023 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки постанову про стягнення штрафу пред`явлено до виконання після спливу 3-місячного строку, передбаченого законом, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до підпункту 6, 7 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, в тому числі таких виконавчих документів, як постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені вимоги до виконавчого документа.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
7) строк пред`явлення рішення до виконання.
Згідно частини 3 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.
Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:
1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);
2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;
3) боржника визнано банкрутом;
4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;
5) юридичну особу - боржника припинено;
6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;
7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;
8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;
9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;
10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.
Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Згідно статті 16 Закону України «Про виконавче провадження» сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто.
У відповідності до частин 1, 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною 1 статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень" від 02.04.2012 року №512/5, у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до частини 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.
Також, відповідно до статті 11 Розділу II Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.
Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.
Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана, не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.
Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.
У той же час, відповідно до підпункту 4 пункту 10.2 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
При цьому, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Як було зазначено вище, в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження №72317674 від 21.07.2023 року вказано, що виконавче провадження відкрито на підставі постанови серії РАП №00288813 від 03.03.2023 року, яка набрала законної сили 16.03.2023 року.
Таким чином, Законом №1404-VIII встановлено строк, протягом якого постанову про накладення штрафу може бути пред`явлено до виконання, таким строком є 3 місяці.
Отже, строк пред`явлення до виконання постанови серії РАП №00288813 від 03.03.2023 року закінчується 03.06.2023 року.
У даному випадку, враховуючи, що після набрання постановою законної сили інформація про сплату коштів в рахунок погашення штрафу на адресу інспекції не надходила, Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, скориставшись своїм правом щодо примусового виконання рішення, направила постанову про накладення адміністративного стягнення до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
01 червня 2023 року постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №00288813 від 03.03.2023 року до повідомлення серії ІД №0Ш2812 від 13.01.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп., разом з заявою про відкриття виконавчого провадження було направлено на адресу Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
Судом встановлено, що постанову серії РАП №00288813 від 03.03.2023 року до повідомлення серії ІД №0Ш2812 від 13.01.2023 року винесено в межах накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.
Відтак, прямими нормами, якими врегульовано строки пред`явлення до виконання такої постанови, є норми КУпАП.
Частиною 1 статті 142 КУпАП вказано, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідно до статті 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.
При цьому, положення статті 303 КУпАП не пов`язують кінцевий строк пред`явлення до виконання постанов про накладення адміністративних стягнень з строком набрання такими постановами законної сили.
У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.
У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.
Суд зазначає, що постанова позивачем не оскаржувалась та питання щодо розстрочення постанови повноважним органом не розглядалось, доказів зворотнього суду не надано.
Таким чином, державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не було порушено приписи частини 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" та правомірно прийнято до виконання виконавчий документ (постанову серії РАП №00288813 від 03.03.2023 року до повідомлення серії ІД №0Ш2812 від 13.01.2023 року), строк пред`явлення до виконання якого станом на 01.06.2023 року не сплинув.
Відтак, дії державного виконавця дійсно були направлені на виконання вимог виконавчих документів, проведені в повній відповідності з вимогами чинного законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження».
З огляду на викладене, права позивача не підлягають відновленню, оскільки не були порушені відповідачем.
Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, суд приходить до висновку, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження, винесена державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Авраменко Кароліною Ігорівною у виконавчому провадженні №72317674 від 21.07.2023 року є правомірною та скасуванню не підлягає.
Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про наявність обґрунтованих підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
З урахуванням відмови в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник