Справа № 420/12430/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/12430/23
Перша інстанція: суддя Бжассо Н.В.,

повний текст судового рішення

складено 22.08.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Танасогло Т.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі №420/12430/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справа по м. Києву», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

30.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправними дії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по м. Києву» щодо не включення в довідку про розмір грошового забезпечення №67 від 10.05.2023 станом на 19.11.2019 для перерахунку пенсії ОСОБА_1 сум індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по м. Києву» скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 19.11.2019 для здійснення подальшого перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 з зазначенням усіх складових (доплат, підвищень, додаткових виплат) з урахуванням сум індексації грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 10.05.2023 Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справа по м. Києву» виготовлено довідку №67 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 19.11.2019. Однак, у такій довідці протиправно не було відображено відомості стосовно індексації грошового забезпечення.

Згідно із поясненнями Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, ОСОБА_1 пропущено визначений приписами чинного процесуального законодавства шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом. Також, учасник справи вказував, що на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 у справі №540/3301/21, у січні 2022 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 за оновленою довідкою ДУ «ТМО МВС України по Херсонській області» від 11.05.2021 №33/42-П-12 о/п. Пенсія позивачу призначена і виплачується відповідно до вимог законодавчих приписів.

Відповідач Міністерство внутрішніх справ України з позовними вимогами не погоджувалось та вважало їх необґрунтованими із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на те, що питання стосовно направлення документів для призначення пенсій колишнім працівникам міліції, які проходили службу в територіальних органах внутрішніх справ, передано територіальних медичних об`єднань Міністерства внутрішніх справ України по областях, місту Києву. Як стверджував відповідач, безпосередньо Міністерством внутрішніх справ України не порушувались права, свободи та охоронювані законом інтереси позивача. Крім того, відповідач акцентував увагу на пропуску ОСОБА_1 строку зверенння до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі № 420/12430/23 у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Приймаючи вищеозначене рішення окружний адміністративний суд виходив із того, що індексація грошового забезпечення не підлягає врахуванню при перерахунку пенсії на підставі ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Суд першої інстанції вказав, що саме проведення індексації призначеної (перерахованої) позивачу пенсії (з урахуванням надбавок, доплат та підвищень) є встановленим, у тому числі Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», механізмом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг, реалізація якого дає підстави стверджувати про дотримання державних гарантій, спрямованих на підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, у розумінні Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії». Отже, Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справа по м. Києву» у довідці №67 від 10.05.2023 про розмір грошового забезпечення цілком правомірно не відображено відомості щодо індексації.

Не погодившись із рішенням окружного адміністративного суду позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосовання судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі № 420/12430/23 та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23.06.2023 у справі №480/11090/21, щодо необхідності включення індексації до складу грошового забезпечення працівника органу внутрішніх справ.

08.09.2023 Головним управлінням ПФУ в Херсонській області до П`ятого апеляційного адміністративного суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 у справі №540/3301/21, у січні 2022 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 за оновленою довідкою ДУ «ТМО МВС України по Херсонській області» від 11.05.2021 №33/42-П-12 о/п. Пенсія позивачу призначена і виплачується відповідно до вимог законодавчих приписів.

11.09.2023 ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подано відповідь на відзив, доводи якого зводяться до необґрунтованості тверджень Головного управління ПФУ в Херсонській області.

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

Зокрема, колегією суддів установлено, що ОСОБА_1 пенсію призначено відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що ОСОБА_1 звернувся до МВС України із заявою від 28.04.2023 щодо виготовлення оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 19.11.2019 із зазначенням суми індексації як складової грошового забезпечення та направлення її до ГУ ПФУ в Херсонській області.

МВС України зазначену заяву перенаправлено до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справа по м. Києву»

10.05.2023 Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справа по м. Києву» виготовлено довідку №67 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на листопад 2019 року.

Однак, у такій довідці уповноваженим органом не було відображено відомості стосвоно індексації.

Уважаючи, що в довідці про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019 року мають бути відображені відомості про індексацію позивач за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з даною позовною заявою.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Згідно статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

При цьому, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Апеляційний суд відмічає, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, тобто й грошове забезпечення військовослужбовців.

Гарантії здійснення індексації унормовано Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" до якого стаття 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" містить відсилочну норму.

Таким чином, механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" або Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема, Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, слід субсидіарно застосовувати норми щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), а саме Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Колегія суддів зауважує, що ані Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", ані Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не врегульовано питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання,

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, неврахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Отже, особи, які отримують пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", мають право на включення до грошового забезпечення, з якого розраховується пенсія, сум отримуваної ними індексації доходів.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом в постановах від 12.09.2023 у справі №640/4392/22, від 21.06.2023 у справі №480/11090/21, які є обов`язковими для врахування під час розгляду даної справи.

Висновки, яких дійшов суд апеляційної інстанції під час розгляду даної справи, відповідають висновкам наведеним судом касаційної інстанції у вказаних вище постановах.

Натомість, окружним адміністративним судом залишено поза увагою такі обставини, що відповідно вплинуло на правильність вирішення даного спору.

З урахуванням установлених фактичних обставин та зроблених висновків, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є цілком обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат апеляційний адміністративний суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відповідно до статті 1 якого адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; клієнт - фізична або юридична особа, держава, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в інтересах яких здійснюється адвокатська діяльність.

В силу приписів п.п.1, 2, 6 ч.1, ч.2 ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно із статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Із системного аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України убачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Поняття «витрати на правову допомогу» у даному контексті це витрати, пов`язані з розглядом справи, тобто кількість годин, проведених у судових засіданнях та інші витрати, пов`язані з розглядом справи в суді.

В свою чергу, документами, які підтверджують витрати на правничу допомогу є: договір про надання правової допомоги, в якому повинно бути обов`язково зазначено, в якій справі здійснюється представництво прав та інтересів, розмір гонорару, та порядок його оплати. Копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Довіреність (ордер). Документ, що свідчить про оплату послуг (платіжне доручення, банківська виписка, видатковий касовий ордер). Факт здійснення оплати підтверджує призначення платежу, щоб можливо було визначити, що дані витрати відносяться саме до конкретного договору та справи, а не до будь-якої іншої.

Зокрема, судом апеляційної інстанції установлено, що сума понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000грн. підтверджується наявними у матеріалах справи: договором про надання правової допомоги від 18.04.2023, ордером на надання правничої (професійної) допомоги серії ВТ №1028875 від 30.05.2023, актом виконаних робіт від 29.05.2023.

З урахуванням приписів частини 7 статті 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Із запровадженням з 15.12.2017 змін до КАС України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Водночас, відповідачами жодних клопотань щодо неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не подавалось.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність законодавчо передбачених підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справа по м. Києву» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000грн.

Також, з матеріалів справи убачається, що за зверенння до Одеського окружного адміністративного суду з даним позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 1073,60грн. (банківська квитанція від від 30.05.2023).

За подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі №420/12430/23 позивачем сплачено судовий збір в сумі 1610,40грн. (банківська квитанція від 28.08.2023 №3987-2640-0282-3387).

У зв`язку з тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, витрати по сплаті судового збору також підлягають компенсації на його користь.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.

Межі перегляду судом апеляційної інстанції справи визначено статтею 308 КАС України, відповідно до частини 2 якої суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як установлено колегією суддів, викладені Одеським окружним адміністративним судом у рішенні від 22.08.2023 у справі №420/12430/23 висновки не відповідають обставинам справи, а тому такий судовий акт підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовльнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі №420/12430/23 скасувати.

Прийняти у справі нове судове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справа по м. Києву» щодо не включення в довідку про розмір грошового забезпечення №67 від 10.05.2023 для перерахунку пенсії ОСОБА_1 сум індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справа по м. Києву» скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 19.11.2019 для перерахунку пенсії з урахуванням індексації грошового забезпечення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справа по м. Києву» на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальній сумі 10684 (десять тисяч шістсот вісімдесят чотири)грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Т.М. Танасогло А.В. Крусян