Справа № 300/5711/23
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" листопада 2023 р. справа № 300/5711/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним та скасування рішення (наказу)
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Коломийського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним та скасування рішення (наказу).
Позовні вимоги мотивує тим, що являється батьком трьох дітей, а тому рішення (наказ) начальника 1 го відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 про відправку 08.09.2023 о 15:00 у команду 199 НЦ ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 відкрито провадження у даній адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб (а.с. 15, 16).
Відповідач своїм правом подати відзив на адміністративний позов скористався, який надійшов на адресу суду 18.09.2023 (а.с. 20-23). Згідно відзиву відповідач позовні вимоги не визнав, зазначивши, що позивач 28.02.2023 був направлений для проходження військово-лікарської комісії, за результатами проходження якої був визнаний «придатним до військової служби». Згідно мобілізаційних розпоряджень позивачу було вручено повістку на відправку до Збройних Сил України 08.08.2023 про прибуття на 08.09.2023 з подальшим вибуттям у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . В зазначений термін позивач не з`явився, поважності причин неприбуття не повідомив. Стосовно права позивача на відстрочку зазначив, що позивачем у порядку встановленому законом не надано доказів стосовно існування підстав, які б надавали йому право на відстрочку від призову, оскільки надані копії свідоцтв про народження не підтверджують, що зазначені діти знаходяться на його утриманні. В задоволенні позовних вимог просить відмовити.
Позивач своїм правом подати відповідь на відзив не скористався.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
Згідно довідки №37/1/109 від 01.03.2023 військово-лікарської комісії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 визнаний придатним до військової служби (а.с. 24).
08.08.2023 позивачу вручено повістку, згідно з якою йому наказано 08.09.2023 на 15:00 прибути у 1 відділ Коломийського РТЦК та СП для відправки у команду № НОМЕР_2 НЦ (а.с. 12, 30).
17.08.2023 позивач звернувся із заявою якій зазначив, що ОСОБА_1 на даний час вважається батьком, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та просив вжити заходів щодо скасування повістки. До заяви додано витяг з органу ДРАГС про наявність неповнолітніх дітей та три копії свідоцтв про народження дітей (а.с. 9-11, 31).
04.09.2023 відповідачем надано відповідь на заяву, згідно якої вказано про те, що до першого відділу Коломийського РТЦК та СП позивачем не надано будь-яких підтверджуючих документів, що зазначені діти знаходяться на утриманні. Виходячи із вищенаведеного повідомлено, що перший відділ ІНФОРМАЦІЯ_1 не може надати відстрочку, оскільки не має всіх підтверджуючих документів (а.с. 32).
Вважаючи наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про відправку 08.09.2023 о 15:00 по мобілізації в команду 199НЦ ОСОБА_1 позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Також статтею 65 Основного Закону передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (надалі, також - Закон №2232-XII).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частинами 2, 3 статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини 7 статті 1 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (надалі, також - Закон №3543-XII).
Як з`ясовано судом, 08.08.2023 позивачу вручено повістку, яка містить наказ 08.09.2023 на 15:00 прибути у 1-й відділ Коломийського РТЦК та СП для відправки на обласний збірний пункт з подальшим вибуттям до військової частини (а.с. 12).
Водночас, позивач вважає протиправним вказане рішення (наказ), оскільки він є батьком трьох дітей, а тому, відповідно до приписів статті 23 Закону №3543-XII не підлягає призову на військову службу.
З цього приводу суд зазначає наступне.
Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» врегульовано правовідносини щодо відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Зокрема, відповідно до абзацу 4 частини 1 цієї статті призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають, зокрема, жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.
Суд звертає увагу, що частиною 3 статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до пункту 56 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 №921 (надалі, також - Порядок №921), районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, серед іншого, організовують та ведуть військовий облік на відповідній території, здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у випадках, передбачених законодавством, організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників і військовозобов`язаних та персональних даних, які містяться в них та інше.
Додатком №1 до Порядку №921 встановлено Правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних (надалі - Правила), пунктом 1 яких встановлено, що призовники і військовозобов`язані повинні, зокрема:
- перебувати на військовому обліку за місцем проживання у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ), за місцем роботи (навчання) на підприємствах, в установах, організаціях, виконавчих органах сільських, селищних та міських рад, а також у разі тимчасового вибуття за межі України за місцем консульського обліку в дипломатичних установах України;
- особисто повідомляти у семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади;
З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що праву позивача не бути призваним (не підлягати призову) на військову службу під час мобілізації кореспондує його обов`язок з дотриманням правил військового обліку, в тому числі і щодо подання документів, що підтверджують право призовників на відстрочку від призову на військову службу.
Однак позивачем не надано доказів того, що ним надана повна інформація відповідачу стосовно існування підстав, які б надавали йому право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно до статті 23 Закону №3543-XII.
Суд зазначає, що станом на 08.08.2023 (день вручення повістки, яка містить наказ прибути 08.09.2023 на 15:00 у 1 відділ Коломийського РТЦК та СП для відправки у команду № НОМЕР_3 ) позивачем не надавались документи, які б могли підтверджувати існування обставин, які є підставою для звільнення від призову та надання відстрочки.
Згідно заяви, яка міститься в матеріалах справи копії свідоцтв про народження дітей, а саме ОСОБА_2 , 2016 р.н. (мати - ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 , 2021 р.н. (мати ОСОБА_5 ), ОСОБА_6 , 2022 р.н. (мати ОСОБА_5 ) були подані позивачем 17 серпня 2023 року. Тому вказані обставини не могли бути відомі відповідачу станом на момент прийняття оскаржуваного рішення (наказу) 08 серпня 2023 року.
В подальшому відповідачем надана відповідь про відсутність достатніх підстав для надання відстрочки позивачу, оскільки ним не доведено, що усі діти перебувають на його утриманні.
Доказів оскарження бездіяльності відповідача щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації чи відмови у її наданні суду не надано, а вказане не є предметом позову згідно заявлених позовних вимог.
У зв`язку з викладеним, суд не встановив ознак протиправності рішення (наказу) від 08.08.2023, яким наказано позивачу прибути у 1 відділ Коломийського РТЦК та СП для відправки у команду № НОМЕР_4 , а в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.