Справа № 160/21005/23
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДПС України заперечень щодо стягнення витрат на правничу допомогу до суду не надано.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
З огляду на розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд дійшов висновку про можливість розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення без проведення судового засідання.
Представник позивача у поданій заяві просить визнати поважними причини пропуску строку на подання доказів понесення судових витрат та поновити ТОВ «СофтІнформ» строк на подання доказів понесення судових витрат.
Щодо даного клопотання суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СофтІнформ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до частини 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Відповідно до частини 1 статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Отже, аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку про те, що строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення може бути поновлений у випадку подання такої заяви протягом п`яти днів з дня отримання рішення, прийнятого у справі, яка розглядалась за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, разом із заявою про поновлення строку на подання такої заяви.
Аналогічні правові висновки суду відносно можливості розгляду питання про поновлення строку звернення до суду з заявою про вирішення питання щодо стягнення судових витрат у вигляді правничої допомоги, викладені у постанові Верховного Суду від 11.11.2021 у справі №540/2769/20.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно змісту клопотання представника позивача останній зазначає, що з огляду на те, що справа розглядалась в порядку письмового провадження без виклику сторін, після отримання 28.10.2023 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі від 25.10.2023, позивач в межах встановленого строку надав докази витрат, які сторона сплатила на правову допомогу.
Судом встановлено, що вказане рішення суду від 25.10.2023, відповідно до довідки про доставку електронного листа, 30.10.2023 доставлено до електронного кабінету адвоката позивача Гур`єва А.А. - 30.10.2023.
Заяву разом з доказами на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано до суду 03.11.2023, тобто з порушенням п`ятиденного строку, що визначений ч. 7 ст. 139 КАС України.
З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску для подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення та задоволення клопотання про поновлення процесуального строку на подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення у даній справі.
Дослідивши матеріали справи, зміст поданої заяви, судом встановлено наступне.
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- судові витрати у повному обсязі покласти на відповідачів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 9016305/32405782 від 19.06.2023 про відмову в реєстрації податкової накладної № 7 від 15.05.2023, яка складена Товариством з обмеженою відповідальністю СофтІнформ. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкову накладну № 7 від 15.05.2023, яка складена Товариством з обмеженою відповідальністю СофтІнформ датою її подання 02.06.2023.

Стягнуто з відповідачів на користь позивача судовий збір в рівних частинах.

03.11.2023 позивач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.

У заяві про ухвалення додаткового рішення, позивачем вказано, що понесені ним витрати на професійну правничу допомогу складають 12000,00 грн, які він просить стягнути з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань.

На підтвердження обставин понесення та розміру витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи, представник позивача надав до заяви про ухвалення додаткового рішення наступні документи: договір про надання професійної правової допомоги №06/07/2023 від 13.07.2023, додаткову угоду №1, акт прийому-передачі наданих послуг від 02.11.2023, копію платіжної інструкції № 1095 від 17.07.2023.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання професійної правничої допомоги №06/07/2023 від 13.07.2023 клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу (юридичні послуги), які споживаються в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язується прийняти її та оплатити Адвокатському об`єднанню зазначені послуги.

Розділами 3, 4 договору передбачені повноваження адвокатського об`єднання та права та обов`язки сторін.

Розділом 10 договору передбачено, що отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару.

Пунктами 10.1-10.8 договору передбачено, що розмір гонорару (винагороди) за надання професійної правничої допомоги та порядок його сплати визначається сторонами у порядку, що передбачений п. 2.4. Договору.

Остаточний розмір гонорару (винагороди) за надання професійної правничої допомоги та/або порядок його сплати визначається Сторонами шляхом підписання Акту.

При розрахунку вартості надання професійної правничої допомоги, вказаної в п.п. 10.1. та 10.2. цього договору, враховується час, витрачений Адвокатським об`єднанням, його адвокатами, помічниками та співробітниками, а також обсяг та складність наданих послуг.

Гонорар сплачується клієнтом в гривнях безготівковим переказом.

Цей договір (додаткові угоди) та акти є підставою для здійснення розрахунків. За бажанням клієнта йому може бути наданий окремий рахунок-фактура.

Акт є документом, засвідчує належне та своєчасне виконання сторонами умов договору.

Пунктом 10.12 договору передбачено, що орієнтовний розмір фактичних витрат може визначатися додатковою угодою до цього Договору під час прийняття Адвокатським об`єднанням доручення від Клієнта (п, 2.4 договору). Остаточний розмір фактичних витрат визначається актом.

Пунктом 12.1 договору передбачено, що внесення змін та доповнень до цього договору або до окремих його положень здійснюється виключно у письмовій формі шляхом укладення між сторонами додаткових угод. Додаткові угоди та додатки є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору № 06/07/2023 від 13.07.2023, сторонами погоджено, що клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надати професійну правничу допомогу щодо оскарження у місцевому адміністративному суді рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 19.06.2023 № 9016305/32405782.

Сторона дійшли беззаперечної згоди, що для виконання доручення клієнта Адвокатським об`єднанням надаються наступні види правничої допомоги:

- аналіз фактичних обставин справи, формування доказів;

- надання усних/письмових юридичних консультацій, аналіз судової практики;

- складання, оформлення і надсилання позовної заяви;

- складання інших процесуальних документів;

- представництво інтересів Клієнта в місцевому адміністративному суді.

Пунктами 3-4 додаткової угоди № 1 визначено, що загальна сума гонорару (винагороди) складає 12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок та сплачується клієнтом протягом 10 (днів) робочих днів з дати укладання додаткової угоди.

Гонорар (винагорода), що передбачені п. 3 цієї додаткової угоди покриває фактичні затрати Адвокатського об`єднання на виконання доручення у частині послуг поштового обігу та придбання канцелярського приладдя. Послуги нотаріусів, перекладачів, експертів та інших, осіб, а також інші фактичні витрати до гонорару (винагороди) це входять та сплачуються клієнтом самостійно або компенсують клієнтом у повному обсязі.

Відповідно до платіжної інструкції № 1095 від 17.07.2023, позивачем сплачено на рахунок адвокатського об`єднання «Гур`єв та партнери» 12 000,00 грн за надання професійної правничої допомоги згідно рахунка № 25/2023 від 13.07.2023.

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 02.11.2023 до договору №06/07/2023 від 13.07.2023 та додаткової угоди № 1 від 13.07.2023 до вказаного договору, адвокатським об`єднанням надано клієнту наступні види правничої допомога у рамках справи №160/21005/23:

- аналіз фактичних обставин справи, формування доказів;

- надання усних/письмових. юридичних консультацій, аналіз судової практики;

- складання, оформлення і надсилання позовної заяви;

- складання інших процесуальних документів;

- представництво інтересів клієнта в місцевому адміністративному суді.

Згідно п.п. 2-4 вказаного акту, клієнт засвідчує, що послуги надані в повному обсязі, претензій щодо своєчасності і якості наданих послуг не має.

Адвокатське об`єднання засвідчує, що клієнт сплатив гонорар за надані послуги у повному обсязі та виконав усі інші зобов`язання за договором, претензій не має.

Сторони не мають майнових та/або немайнових вимог одна до одної.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення та заперечення ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо цієї заяви, суд дійшов до наступних висновків.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат належить:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Приписами ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження статусу адвоката Гур`єва А.А. до позову надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 18.01.2018 № 2064, на підтвердження підстав представництва позивача у даній справі адвокатом надано ордер на надання правничої (правової) допомоги від 11.08.2023 серія АХ № 1143856.

Судом встановлено, що детальний опис робіт, виконаних адвокатом в рамках надання позивачу професійної правничої допомоги у цій справі, викладено в додатковій угоді № 1 від 13.07.2023 та акті прийому-передачі наданих послуг від 02.11.2023.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, разом з тим, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Верховний Суд у своїх постановах також неодноразово звертав увагу на частини шосту, сьому статті 134 КАС України, якими встановлено право суду за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, за умови недотримання критеріїв співмірності. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 у справі №726/549/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) також вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Згідно з вимогами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.

Згідно умов укладеного між ТОВ «Софтінформ» та адвокатом Гур`євим А.А. договору на надання правничої допомоги, оплата адвокату за надані послуги здійснюється у формі гонорару.

Пунктом 4.3 цього договору також передбачено, що за надання правничої допомоги, відповідно до даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі погодженому додатками до договору.

Судом встановлено, що сторони уклади додаткову угоду № 1, в якій передбачили предмет наданих послуг щодо оскарження у місцевому адміністративному суді рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 19.06.2023 № 9016305/32405782. Вартість таких послуг визначена сторонами у розмірі 12000,00 грн.

Клієнтом виконано умови додаткової угоди № 1 щодо сплати гонорару протягом 10 робочих днів та, згідно платіжної інструкції № 1095 від 17.07.2023 гонорар в повному розмірі (12000 грн) сплачено на рахунок адвокатського об`єднання.

Частинами другою та третьою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру або погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

В цій постанові (№922/1964/21) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 134 КАС України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 134 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Крім того, в даному випадку підлягає врахуванню ціна позову та відповідно значення вказаної справи для позивача.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії", заява № 34884/97, п. 30).

У пункті 269 рішення у цій справі Європейський Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Отже, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх обґрунтованість, розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам адвокатських послуг, визначеним статтями 19 та 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", суті виконаних послуг, а також враховуючи конкретні обставини справи, яка розглядалася в спрощеному позовному провадженні, обсяг та характер наданих сторонами доказів, а також задоволення позовних вимог, суд зазначає про наявність підстав для зменшення розміру заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу до 6000 грн, які підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах.

Керуючись ст. 2, 5, 14, 134, 139, 143, 252, 295, 297 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СофтІнформ" про ухвалення додаткового рішення у справі № 160/21005/23 задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СофтІнформ (49000, м. Дніпро, вул. Акінфієва Івана, буд. 18, офіс 103; ) 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СофтІнформ (49000, м. Дніпро, вул. Акінфієва Івана, буд. 18, офіс 103; ) 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст додаткового рішення суду складено 13 листопада 2023 року.

Суддя Н.Є. Калугіна