Справа № 440/2811/23
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 р.Справа № 440/2811/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 р. (постановлену суддею Кукоба О.О.)

по справі № 440/2811/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просила: визнати протиправними дії та протокол - розпорядження відповідача від 15.04.2021 р. № 70 стосовно протиправного розрахунку пенсії за період з 07.10.2009 р. по 18.10.2017 р. в порядку та спосіб не відповідному до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» від 20.02.2019 р. № 124, діючого на момент нарахування до виплаті 15.04.2021 р., та скасувати вказаний протокол - розпорядження відповідача від 15.04.2021 р. № 70; визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно не здійснення ним розрахунку суми боргу за період з 07.10.2009 р. по 18.10.2017 р. на момент нарахування до виплати на 15.04.2021 р., відповідно до ст. 27 та ч. 2 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та постанови Кабінету Міністрів України "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" від 20.02.2019 р. № 124; зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 р. по 18.10.2017 р. з урахуванням коефіцієнта зарплати - 1.21410, відповідно до ст. 27 та ч. 2 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та постанови Кабінету Міністрів України "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" від 20.02.2019 р. № 124, в редакції діючій на момент нарахування до виплаті 15.04.2021 р., за винятком сплачених сум.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 р. відмовлено у відкритті провадження по цій справі.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 р. та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянтка посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутністю.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі № 440/2811/23 суд апеляційної інстанції виходив з того, що цей спір фактично пов`язаний з протиправними, як на думку ініціатора звернення, діями та рішеннями відповідача, вчиненими (прийнятими) ним у процесі виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2021 р. у справі № 440/7308/20.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Тобто, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставами застосування вимог статей 382 та 383 Кодексу адміністративного судочинства України є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просила: визнати протиправним дії щодо не виплати недоотриманої пенсії з 07.10.2009 р. по 18.10.2017 р.; зобов`язати виплатити недоотриману пенсію за період із 07.10.2009 р. по 18.10.2017 р., відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2023 р. у справі № 440/7308/20 позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не поновлення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 , відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком з 07.10.2009 р. по 18.10.2017 р., відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з компенсацією втрати частини доходів; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі № 440/7308/20 про проведення індексації пенсії позивачки, суд першої інстанції виходив з того, що вказані позовні вимоги є передчасними, тобто, фактично позовні вимоги про проведення індексації пенсії позивачки не вирішувалися судом при ухваленні рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі 3 440/7308/20.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що спір у справі №440/7308/20 та у справі № 440/2811/23 є тотожним, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що є підставою для скасування ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 р., з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 205, 240, 243, 308, 320, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 р. по справі № 440/2811/23 скасувати.

Справу № 440/2811/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 13.11.2023 року