Справа № 219/14767/21
Суддя: Шевченко Л. В.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/229/41/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Шевченко Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Шипілової Г.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Поліцейського Департаменту патрульної поліції м. Києва Абросімова Антона Олександровича, Департаменту патрульної поліції м. Києва

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження, -

В С Т А Н О В И В:

28.12.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом до Поліцейського Департаменту патрульної поліції м. Києва Абросімова Антона Олександровича в якій просить скасувати постанову поліцейського ДПП Абросімова Антона Олександровича серія 1АВ № 03490339, про накладення на неї, ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП. Закрити відносно неї, ОСОБА_1 , провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Судовий збір за результатами розгляду справи стягнути з Департаменту патрульної поліції, а також стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь позивача 1 000 гривень моральної шкоди, а також витрат, понесених на отримання юридичної допомоги у зв`язку із отриманням неправомірної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26 листопада 2021 року відносно неї, ОСОБА_1 (надалі позивач), поліцейським ДПП, ОСОБА_2 (надалі відповідач) була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серія 1АВ № 03490339, про визнання її винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 340 грн. відповідно до якої, вона, ОСОБА_1 , 26.11.2021 року о 11 годині 54 хвилин за адресою: Н20 Слов`янcьк-Дoнeцьк-Mapiyпoль 36+492, керуючи транспортним засобом ВАЗ 217130, державний номерний знак НОМЕР_1 перевищила встановлені стеження швидкості руху транспортних засобів на 23 км/год, чим порушила п. 9.(6) ПДР України.

З зазначеною постановою не згодна та вважає її незаконною з наступних підстав.

Відповідно до висновків, викладених у рішенні Конституційного суду України від 26.05.2015 р. у справі №5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно з вказаним рішенням словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у ст. ст. 258, 276 КУпАП, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане у ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч. 3 ст. 258 КУпАП передбачено, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу, проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи.

Таким чином, постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Стаття 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Фактично, розгляд справи щодо особи без інформування відповідної особи про скоєння адміністративного правопорушення, унеможливив виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин відповідної справи.

Зазначає, що стаття 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення встановлених обмежень швидкості руху саме водієм транспортного засобу, тобто людиною, яка ним керує в момент вчинення правопорушення. В її випадку - автомобіль марки ВАЗ 217130 з державним номером НОМЕР_1 дійсно був куплений за її кошти і оформлений як її власність, проте це був подарунок її сину і, оскільки вона навіть не має посвідчення водія і не вміє керувати ТЗ, то одразу відповідний ТЗ було передано ОСОБА_3 у повне розпорядження. Більшою інформацією про відповідний ТЗ вона не володіє. Вказує, що в той час вона перебувала навіть в іншому місці, і про фактичне винесення постанови дізналась лише після отримання її поштою 16.12.2021 р.

Відповідач виніс оскаржувану постанову, але будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30.12.2021 року вказану позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.01.2022 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 21.10.2022 № 61 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Артемівського міськрайонного суду Донецької області за Дружківським міським судом Донецької області.

Ухвалою суду від 03.10.2023 запропоновано представнику Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надати відзив на позов, оскільки переданням Дружківському міському суду електронної справи Артемівського міськрайонного суду Донецької області (за територіальною підсудністю під час воєнного стану) встановлена відсутність документів, надісланих відповідачем.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, про що надала на адресу суду письмову заяву (а. с. 62).

Представник відповідача Поліцейський Департаменту патрульної поліції м. Києва Абросімов А.О. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву був надісланий на електронну пошту Артемівського міськрайонного суду Донецької області до початку військової агресії РФ, однак був втрачений і втрачена можливості його відновити.

14.11.2023 від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Остапенка С.В. через систему «Електронний суд» надіслано відзив на даний позов ОСОБА_1 , в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю на підставі такого.

Відповідно до оскаржуваної постанови серія 1АВ N 03490339 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі та якою на ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 340 грн. за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, правопорушення було зафіксоване технічним засобом Каскад 068-1120. Цей прилад відповідає ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги». Технічний засіб Каскад 068-1120 мав сертифікат відповідності. Інформація про розміщення приладів обліку публікується на офіційних веб-сайтах МВС та Національної поліції. В місцях розміщення приладів контролю встановлюються відповідні інформаційно-вказівні дорожні знаки. Доступ до інформації про автоматичну фіксацію є безоплатним в мережі Інтернет. А результатом такої фіксації в даному випадку автомобіля ВАЗ 217130 є номерний знак НОМЕР_1 . На думку представника відповідача у оскаржуваній постанові є всі реквізити: дата і час вчинення правопорушення, місце вчинення правопорушення, географічні координати місця вчинення правопорушення, фотофіксація автомобіля; швидкість руху автомобіля км/год; обмеження (перевищення) швидкості км/год; напрямок руху автомобіля. Тому, сукупність належних, достатніх і допустимих доказів підтверджує доведеність вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП транспортним засобом ВАЗ 217130 з реєстраційним номером НОМЕР_1 . З посиланням на Правила дорожнього руху, Конституцію України, Закону України «Про національну поліцію», а також ст.14-2 Кодексу про адміністративні правопорушення України, вважає позов безпідставним.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду та вирішення її у точній відповідності із законом.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії 1АВ № 03490339 від 26.11.2021 на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 накладено штраф у розмірі 340,00 грн. за порушення ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, що вона 26.11.2021 року о 11 годині 54 хвилин за адресою: Н20 Слов`янcьк-Дoнeцьк-Mapiyпoль 36+492, керуючи транспортним засобом ВАЗ 217130 НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості транспортних засобів на 23 км/год, чим порушила пункт 12.9. (б) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.5).

Позивач зазначає в позові, що автомобіль марки ВАЗ 217130 з державним номером НОМЕР_1 дійсно був куплений за її кошти і оформлений як її власність, проте вказаним транспортним засобом керує її син, і оскільки вона навіть не має посвідчення водія і не вміє керувати ТЗ, то одразу відповідний ТЗ було передано її сину - ОСОБА_3 у повне розпорядження. Більшою інформацією про відповідний ТЗ вона не володіє. Вказує, що в той час, коли було складено вказаний адміністративний протокол, вона перебувала в іншому місці, і про фактичне винесення постанови дізналась лише після отримання її поштою 16.12.2021 р.

Постановою головного державного виконавця Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гераськіною О.С. від 02.02.2022 року відкрито виконавче провадження з виконання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 1АВ 03490339 виданий 26.11.2021 року .

Інформація про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі є безоплатною та розміщена в мережі Інтернет за посиланням https://bdr.mvs.gov.ua/user/resolution/lАВ/03490339/.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з п.11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених нею завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 52 Закону України «Про дорожній рух», «контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль)».

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 12.9.6 водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Пунктом 12.6 ПДР передбачено, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.; б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год; в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год; г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год; ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

У ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що «поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку».

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Кодексом України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 р. № 8073-Х (КУпАП), а саме ч. 4 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В примітці до ст. 122 КУпАП зазначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі.

14 липня 2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», що дозволяє накладення штрафів за порушення правил дорожнього руху зафіксовані в автоматичному режимі.

Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного держаного реєстру транспортних засобів внесені відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу. належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб, підприємців та громадських формувань відсутні на моменту запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідними змінами КУпАП доповнено ст. 14-2, якою впроваджено поняття відповідальної особи на яку покладено відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані в автоматичному режимі.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі встановлюються статтями 279-1-279-4 КУпАП та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі» затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 13 січня 2020 року № 13 (далі - Інструкція).

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 5 Інструкції (в редакції, яка діяла станом на дату складення постанові від 26.11.2021) далі Інструкція, уповноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації з використанням Системи з`ясовує наступне: 1) наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках (відеозапнсі) в інформаційному файлі; 2) відповідність символів номерного знаку транспортного засобу на отриманих фотознімках відеозаписі) символам, розпізнаним Системою; 3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; 4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційними даним, отриманим із Системи; 5) наявність у Системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув з володіння відповідальної особи внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу; 6) наявність та повноту інформації про відповідальну особу зафіксованого транспортного засобі, а в разі фіксації транспортного засобу зареєстрованого за межами України - інформації про особу, яка ввезла його на територію України; 7) наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність яка притягається до адміністративної відповідальності. Опрацювання матеріалів автоматичної фіксації здійснюється в один або два етапи (рівні) залежно від наявності та повноти інформації про зафіксований транспортний засіб або про особу, яка притягається до відповідальності, оцінки інших доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час опрацювання інформаційних файлів, метаданих до них за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками правопорушення та інших відомостей, отриманих за допомогою Системи з відповідних реєстрів, баз (банків) даних, необхідних для винесення адміністративної постанови, уповноважений поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (абзац 4 пункту 2 розділу ІІ Інструкції).

Пунктом третім Інструкції передбачено, що при опрацюванні уповноваженим поліцейським матеріалів автоматичної фіксації та встановлення факту учинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції, цим уповноваженим поліцейським виноситься сформована Системою в автоматизованому режимі адміністративна постанова без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі наявності доказів учинення адміністративного правопорушення, відсутності в матеріалах автоматичної фіксації даних про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу або його номерних знаків іншими особами, відсутності обставин, визначених статтею 247 КУпАП, з використанням засобів Системи виносить адміністративну постанову, зміст якої відповідає вимогам статті 283 КУпАП, з накладенням цифрового підпису

Форму постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, наведено в додатку 1 до цієї Інструкції.

Інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 КУпАП, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Винесена уповноваженим поліцейським адміністративна постанова друкується з засобів Системи та протягом трьох днів із дня її винесення передається національному оператору поштового зв`язку для доставлення на адресу місця реєстрації фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) рекомендованим листом з про вручення.

Підстави для звільнення від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) встановлені ст. 279-3 КУпАП, за змістом якої відповідальна особа, зазначена у частині 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Аналогічна норма закріплена в розділі III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №13 від 13.01.2020.

Таким чином, КУпАП визначено вичерпний перелік підстав звільнення власника транспортного засобу від відповідальності за порушення правил ПДР України, в разі передачі автомобіля третім особам, проте, позивач не посилається на такі фактичні обставини, які б звільнили його від відповідальності.?

За інформацією, отриманою з Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Донецькій області від 12.09.2023 № 31/5-4495, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 було видане 17.06.2017 громадянці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при втраті свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб ВАС НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 . Зазначене свідоцтво значиться в ЄДР МВС як «загублений» та вважається недійсним. 28.09.2022 на вищевказаний транспортний засіб громадяною ОСОБА_1 , 10.02.1966, в ТСЦ № 5946 РСЦ ГСЦ МВС в Сумській області було отримано нове свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6 . Інформація про отримання громадянкою ОСОБА_1 посвідчення водія відсутня(арк.с. 46) .

За відомостями територіального сервісного центру 3243 РСЦ ГСЦ МВС в Київській області від 24.10.2023 № 31/10/3243-С113 посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Єдиному державному реєстрі МВС відсутня (арк.с.65).

Позивачка вважає, що в її діях відсутня вина щодо скоєного правопорушення, оскільки 26.11.2021 фізично не могла керувати вказаним транспортним засобом, транспортний засіб є подарунком синові і вона не має посвідчення водія. Вказує, що вказаним транспортним засобом керує її син ОСОБА_3 .

Однак, громадянин ОСОБА_3 , як особа, яка керувала транспортним засобом не звернувся особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також не надав документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу. Тобто, проігнорував норми чинного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 14-2 КУпАП України, ОСОБА_1 , яка є власником автомобіля ВАЗ 217130, номерний знак НОМЕР_1 , є відповідальною особою, яка у випадку вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе адміністративну відповідальність.

Позивачка, будучи власником транспортного засобу, який є джерелом підвищеної небезпеки, передаючи його в користування третім особам, має бути зацікавлена та вживати належних заходів задля забезпечення дотримання користувачем такого транспортного засобу правил дорожнього руху та неухильного виконання вимог чинних нормативно-правових актів останнім.

Твердження позивача про недоведеність його вини внаслідок відсутності доказів перебування за кермом автомобіля під час вчинення адміністративного правопорушення не можуть прийматись судом з огляду на вимоги статті 14-2 КУпАП України, яка передбачає відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

В позовній заяві позивач посилається на рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 14-1, частину шосту статті 258 КУпАП.

Однак, застосування даного рішення є необгрунтованим та недоцільним для застосування в сфері порушень Правил дорожнього руху в автоматичному режимі.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VIII від 14 липня 2015 року було доповнено КУпАП статтями щодо порядку притягнення осіб до адміністративної відповідальності за правопорушення зафіксовані в автоматичному режимі, а також внесені зміни до інших профільних законів.

Відповідними змінами КУпАП доповнено ст. 14-2, якою впроваджено поняття відповідальної особи на яку покладено відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані в автоматичному режимі.

В примітці до ст. 122 КУпАП зазначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режими

Загальним суб`єктом адміністративного проступку (правопорушення) вважається осудна особа, яка досягла шістнадцятирічного віку.

Спеціальним суб`єктом є особа, яка може бути визнана суб`єктом конкретного адміністративного правопорушення, а відтак притягнута до адміністративної відповідальності за наявності у неї, крім ознак загального суб`єкта, певних додаткових ознак.

Такими додатковими ознаками, зокрема, можуть бути: громадянство; вік; наявність статусу посадової особи або конкретна займана посада; стан здоров`я або фізіологічний стан особи; родинні зв`язки; професія; рід або сфера професійної діяльності; факт наділення певними правами, обов`язками або факт позбавлення суб`єктивного права чи його відсутності; факт попереднього притягнення особи до адміністративної відповідальності; спеціальний правовий статус, деякі інші ознаки.

Суб`єктами адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів, шо дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), виступають юридичні та фізичні особи, за якими зареєстровано транспортний засіб. Такими особами можуть бути власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах. До останніх, зокрема, належать володарі транспортних засобів, тимчасово ввезених на митну територію України для власного користування більш як на два місяці.

Отже, суб`єктом правопорушення даної категорії справ можуть бути: належний користувач транспортного засобу; фізична особа за якою зареєстровано транспортний засіб; керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб; особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи; особа, яка ввезла транспортний засіб на іноземній реєстрації на територію України.

Стаття 279-3 КУпАП регламентує можливість звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Однією з підстав звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі є встановлення належного користувача транспортного засобу.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 14 листопада 2018 р. № 1197 (в редакції чинній на дату складення постанови про накладення адміністративного стягнення від 26.11.2021, втратила чинність відповідно до постанови КМУ від 08.10.2022 № 1145) далі -Порядок, визначено процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу.

Даним Порядком було визначено, що належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (підпункт 3 пункту 2 Порядку) .

Підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є:

1) визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування;

2) визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем;

3) оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом;

4) користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички);

5) користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу;

6) оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона (пункт 3 Порядку).

В матеріалах справи відсутня інформація з Єдиного державного реєстру транспортних засобів про ОСОБА_3 , як належного користувача транспортного засобу позивача чи відомості, передбачені абзацом третім частини першої статті 279-3 КУпАП. Власником же транспортного засобу ВАЗ 217130, державний номерний знак НОМЕР_1 являється фізична особа ОСОБА_1 , тому посилання позивачки щодо відсутності відповідальності її, як власника транспортного засобу, яка не керувала в той час транспортним засобом, за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, суд відхиляє.

В свою чергу, посилання відповідача на постанову КМУ від 08.10.2022 № 1145 є помилковими, оскільки на час вчинення адміністративного правопорушення діяла постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 14 листопада 2018 р. № 1197.

Згідно постанови вчинення адміністративного правопорушення було зафіксоване технічним засобом Каскад 068-1120. На переконання відповідача засіб відповідав вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги».

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, вказане не можна розуміти таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог, тому обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обгрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обгрунтовує заперечення проти позову.

Вищевикладене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року № 536/583/17 та від 14 березня 2018 року № 760/2846/17.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 у зв`язку з законністю винесеної постанови про накладення адміністративного стягнення серія 1АВ № 03490339, про визнання її винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 340 грн.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Розглядаючи позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди в сумі 1000 грн. суд враховую таке.

Особливості провадження по зазначеній категорії справ визначаються відповідно до вимог глави 11 КАС України. Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) Залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Відтак вказана норма містить вичерпний перелік заходів які приймаються місцевим судом, як адміністративним у справах про притягнення до адміністративної відповідальності та не містить у собі повноважень суду визнавати дії посадових осіб неправомірними та стягнення моральної шкоди. До того ж, у разі відмови в задоволенні позову моральна шкода не може бути стягнута.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про національну поліцію», Правилами дорожнього руху України, ст.ст.7, 251, 258, 279, 283, 287, 289 КУпАП, ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 78, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Поліцейського Департаменту патрульної поліції м. Києва Абросімова Антона Олександровича, Департаменту патрульної поліції м. Києва про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження - відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач: Поліцейський Департаменту патрульної поліції м. Києва Абросімов Антон Олександрович, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Відповідач: Департамент патрульної поліції міста Києва, м. Київ, вул. Ф.Ернста, 3, 03048, тел..

Cуддя Л. В. Шевченко