Справа № 520/28535/23
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 р. Справа № 520/28535/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Департамент охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації про визнання протиправною та скасування постанови, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Департамент охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації, в якому просить суд:

- визнати протиправним закінчення виконавчого провадження ВП №71341838 державним виконавцем Яковенко В.А. відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

- скасувати постанову від 05.10.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП №71341838 по виконавчому листу №520/19664/21 державного виконавця Яковенко В.А та відновити виконання рішення суду по справі №520/19664/21;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 11.03.2023 звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №520/19664/21. Постановою від 23.03.2023 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №520/19664/21. Постановою від 13.04.2023 закінчено виконавче провадження №71341838. Позивач вважаючи передчасним закінчення виконавчого провадження №71341838, оскаржив постанову до суду. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі №520/8718/23, залишеним в силі постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження №71341838 по виконавчому листу №520/19664/21, поновивши хід виконавчого провадження №71341838 по виконавчому листу №520/19664/21. Постановою від 17.08.2023 відновлено виконавче провадження №71341838. 05 жовтня 2023 року постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. закінчено ВП №71341838 на підставі фактичного виконання рішення суду у справі №520/19664/21. Так, відповідач у спірній постанові зазначив, що листом від 18.09.2023 №02.03-09/2147 Департамент охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації України повідомив відділ про виконання рішення суду, долучивши до листа копію відповіді від 13.01.2022 №02.01-87/52 надісланої на інформаційний запит ОСОБА_1 від 17.08.2021. Отже, на думку позивача лист від 13.01.2022 №02.01-87/52 та супровідні листи від 07.04.2023 №05-26-1/70, від 18.09.2023 №02.03-09/2147, від 03.10.2023 №02.03-09/2250 надіслані в межах ВП 71341838 не містять відповіді на поставлені позивачем у його запиті від 17.08.2021 питання. А тому, позивач вважає передчасним закінчення виконавчого провадження 71341838 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно безпідставним прийняття постанови від 05.10.2023 про закінчення виконавчого провадження №71341838 по виконавчому листу №520/19664/21. Крім іншого, просив стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 50000 грн посилаючись на тривалі, цілеспрямовані та системні дії відповідача направлені на порушення його прав, через що він не може захистити свої права та досягти виконання рішень судів. В обґрунтування позовної вимоги посилався на практику Європейського Суду з прав людини, висновки Верховного Суду викладені у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17, від 27.11.2019 у справі №750/6330/17, від 24.03.2020 у справі №818/607/17.

Ухвалою суду відкрито провадження по справі відповідно до статті 287 КАС України. Витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію виконавчого провадження ВП №71341838.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №71341838 з примусового виконання виконавчого листа №520/19664/21 виданого Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язання Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 відповідь по суті звернення та запитувану інформацію, яка містяться у листі від 17.08.2021, рекомендованим листом з описом вкладення, з урахуванням висновків суду у даній справі. Державним виконавцем Яковенком В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Листом від 07.04.2023 №05-26-1/70 Департамент охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації України повідомив відповідача про виконання рішення суду. У зв`язку із чим, 13.04.2023 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №71341838, з підстав фактичного виконання рішення суду. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі №520/8718/23, залишеним в силі постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023, скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження №71341838 по виконавчому листу №520/19664/21, поновивши хід виконавчого провадження №71341838 по виконавчому листу №520/19664/21. У зв`язку із чим, 17.08.2023 відповідачем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №71341838. Листом від 18.09.2023 №02.03-09/2147 Департамент охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації України повідомив відповідача про виконання рішення суду та долучив копію листа Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації від 13.01.2022 за №02.01-87/52 надісланого стягувачу. Відповідач, керуючись вимогами п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", 05.10.2023 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. Враховуючи, що спірна постанова винесена у порядку та у спосіб передбачений Законом, відсутні підстави для її скасування. Стосовно вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди, відповідач зазначив, що вказана задоволенню не підлягає, посилаючись на пункт 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4, висновки Верховного Суду викладені у постанові від 12.09.2018 у справі №335/11779/16-ц, висновки Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладені у постанові від 27.01.2020 у справі №459/274/17.

Третя сторона правом на подання пояснень по справі не скористалась.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року №520/19664/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Визнано протиправними дії Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації щодо неналежного надання позивачу запитуваної інформації на його запит від 17.08.2021 року. Зобов`язано Департамент охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 відповідь по суті звернення та запитувану інформацію, яка містяться у листі від 17.08.2021, рекомендованим листом з описом вкладення, з урахуванням висновків суду у даній справі. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 9 під.,5 пов., м. Харків,61022, код 02013194) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 грн.).

Судове рішення набрало законної сили 16.12.2021.

Згідно ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом з матеріалів виконавчого провадження №71341838 встановлено, що 11.03.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №520/3809/23.

21 березня 2023 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71341838 щодо примусового виконання виконавчого листа №520/19664/21 виданого 15.12.2022 Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язання Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 відповідь по суті звернення та запитувану інформацію, яка містяться у листі від 17.08.2021, рекомендованим листом з описом вкладення, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Листом від 07.04.2023 №05-26-1/70 Департамент охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації повідомив відповідача, що боржником виконано рішення суду у повному обсязі шляхом надання стягувачу листа від 13.01.2022 №02.01-87/52 з додатками.

13 квітня 2023 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №71341838 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач не погодившись із вказаною постановою оскаржив її до суду

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі №520/8718/23, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023, скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження №71341838 по виконавчому листу №520/19664/21, поновивши хід виконавчого провадження №71341838 по виконавчому листу №520/19664/21.

17 серпня 2023 року відповідачем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №71341838 за виконавчим листом №520/19664/21, виданим 15.12.2022.

19 вересня 2023 відповідачем надіслано боржнику вимогу, якою державний виконавець просив повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи які вжиті на його виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні.

Листом від 18.09.2023 №02.03-09/2147 Департамент охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації повідомив відповідача, що боржником виконано рішення суду у повному обсязі шляхом надання стягувачу листа від 13.01.2022 №02.01-87/52 з додатками.

05 жовтня 2023 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №71341838 з примусового виконання виконавчого листа №520/19664/21, виданого 15.12.2022 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки листом Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації від 18.09.2023 №02.03-09/2147 повідомлено відповідача про виконання рішення суду та долучено копію листа від 13.01.2022 №02.01-87/52 надісланого стягувачу.

Позивач, вважаючи протиправною постанову від 05.10.2023 про закінчення виконавчого провадження №71341838, звернувся з даним позовом до суду.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ.

Згідно ст.1 вказаного Закону України, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України №1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою ст.18 зазначеного Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений статтею 63 Закону №1404-VІІІ, приписами частин 1-3 якої передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою та четвертою статті 257 вказаного Кодексу визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 6 цього ж Кодексу, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України стала частиною національного законодавства України.

За змістом ст. 32 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (надалі - Конвенція) людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Предметом регулювання Конвенції є захист основних прав і свобод особи, що передбачає пряму дію норм Конвенції.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" наголосив на тому, що право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Таким чином, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що позивач посилався на протиправне закінчення виконавчого провадження, оскільки на момент прийняття спірної постанови рішення суду по справі №520/19664/21 залишається невиконаним.

Матеріалами даної справи встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року №520/19664/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Визнано протиправними дії Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації щодо неналежного надання позивачу запитуваної інформації на його запит від 17.08.2021 року. Зобов`язано Департамент охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 відповідь по суті звернення та запитувану інформацію, яка містяться у листі від 17.08.2021, рекомендованим листом з описом вкладення, з урахуванням висновків суду у даній справі. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Як зазначалось вище 11.03.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №520/19664/21.

21 березня 2023 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71341838 щодо примусового виконання виконавчого листа №520/19664/21 виданого 15.12.2022 Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язання Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 відповідь по суті звернення та запитувану інформацію, яка містяться у листі від 17.08.2021, рекомендованим листом з описом вкладення, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Разом з тим, відповідачем 17.08.2023 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі №520/8718/23, залишеного в силі постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023, винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №71341838 за виконавчим листом №520/19664/21, виданим 15.12.2022.

Листом від 18.09.2023 №02.03-09/2147 Департамент охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації повідомив відповідача, що боржником виконано рішення суду у повному обсязі шляхом надання стягувачу листа від 13.01.2022 №02.01-87/52 з додатками.

Вказаний вище лист став підставою для закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №520/19664/21, виданого 15.12.2022 про зобов`язання Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 відповідь по суті звернення та запитувану інформацію, яка містяться у листі від 17.08.2021, рекомендованим листом з описом вкладення, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Суд, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у даній справі, вважає, що вказана вище постанова відповідача є необґрунтованою та такою, що винесена передчасно, за відсутності для цього підстав.

Так, з листа 18.09.2023 №02.03-09/2147 Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації встановлено, що боржником, на його думку, виконано рішення суду у повному обсязі шляхом надання стягувачу листа від 13.01.2022 №02.01-87/52 з додатками.

Передумовою виникнення спору між сторонами було звернення ОСОБА_1 з інформаційним запитом 17.08.2021 до Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, у якому позивач просив надати йому наступну інформацію:

"1. Яка документація запитувалась у ТОВ "Он Клінік Харків" для проведення КЕК КЕО та складання Висновку КЕО від 05.04.2017? Надайте копію запиту.

2. Яку документацію від ТОВ "Он Клінік Харків" було отримано? Надайте копії цих документів та копію листа-відповідь від ТОВ "Он Клінік Харків".

Також, у запиті позивач зазначив, що згідно листа МОЗ України від 15.11.2017 №17-06/М-17753, М-16572/17424-зв, запитана від Департаменту охорони здоров`я ХОДА наступна документація:

- копії сертифікатів лікарів-спеціалістів чи посвідчень про присвоєння (підтвердження) відповідних кваліфікаційних категорій, що надавали медичну допомогу;

- копії локальних клінічних протоколів за профілем (урологія та проктологія) надання медичної допомоги у ТОВ "Он Клінік Харків";

- копія протоколу засідання медичної ради ТОВ "Он Клінік Харків", щодо вищезазначеного випадку, у зв`язку з чим у нього виникли наступні питання:

3. Чи опрацьовувалась вищезазначена документація КЕК Управління охорони здоров`я ХОДА для складання Висновку КЕО від 05.04.2017? Якщо опрацьовувалась, надайте копії цих документів.

4. Чому вищезазначена документація відсутня в переліку опрацьованих матеріалів Висновку КЕО від 05.04.2017?

5. Чому відсутня оцінка у Висновку КЕО щодо відповідності медичної допомоги та медичного обслуговування відповідним стандартам та протоколам лікування, згідно пункту 1 розділу II Положення про КЕК?".

Суд дослідивши зміст листа від 13.01.2022 №02.01-87/52, який фактично був відповіддю на інформаційний запит позивача від 17.08.2021, встановив наступне.

Так, у своїй відповіді Департамент зазначив, що ними повторно розглянуто звернення від 17.08.2021 з питань надання інформації щодо документації, яку отримано від ТОВ "Он Клінік Харків" та опрацьовано клініко-експертною комісією ДОЗ ХОДА, в результаті чого складено Висновок клініко-експертної комісії від 05.04.2017.

Крім того, зазначив, що відповідно до розділу IV п. 10 Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.02.2016 № 69 "Про організацію клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичною обслуговування", секретар КЕК забезпечує ведення протоколів засідань КЕК, а також відповідає за підготовку документів до засідання КЕК.

Також, Департамент повідомив позивача щодо неможливості отримати пояснення у секретаря діючої на той час клініко - експертної комісії за профілем "хірургічна допомога" з питань, що порушені у зверненні (чи опрацьовувалась документація, зазначена у листі Міністерства охорони здоров`я України від 15.11.2017 №17-06/М-17753, М-16572/17424-зв та зазначити чому вказана документація відсутня у переліку опрацьованих матеріалів Висновку за результатами клініко-експертної оцінки Клініко-експертної комісії за профілем "хірургічна допомога"), оскільки наказ ДОЗ ХОДА від 20.04.2016 № 197 "Про організацію клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування" визнаний таким, що втратив чинність.

Окрім іншого, вказав, що клініко-експертна комісія Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації у своїй роботі не зобов`язана керуватися Інструкцією з діловодства в ХОДА, затвердженою розпорядженням голови ХОДА від 29.02.2012 № 105 "Про затвердження Інструкції з діловодства в ХОДА". Таким чином, у своїй діяльності клініко-експертна комісія за профілем "хірургічна допомога" керувалася Положенням, яким не передбачено обов`язкове письмове витребування клініко-експертною комісією у закладів охорони здоров`я, установ, підприємств, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування або ФОН інформації (матеріалів) з питань, що належать до повноважень клініко-експертної комісії, на підставі якої здійснюється клініко-експертна оцінка якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування.

Крім того, клінічних протоколів по урології та проктології, затверджених наказами Міністерства охорони здоров`я України, на час проведення комісії, а саме 05.04.2017, не існувало. Наказ Міністерства охорони здоров`я України від 29.12.2016 № 1422 "Про внесення змін до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 28 вересня 2012 року № 751", який дозволяє українським лікарям використовувати у своїй роботі міжнародні клінічні протоколи, набув чинності 28.04.2017.

Аналізуючи зміст наданої Департаментом охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації позивачу відповіді у листі від 13.01.2022 №02.01-87/52, суд зазначає, що фактично позивачу не надано відповідь у повному обсязі на ряд питань по суті його звернення, які останній ставив у запиті від 17.08.2021, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року №520/19664/21. Інформація, що міститься в листі від 13.01.2022 є поверхневою та незмістовною, чітких та зрозумілих відповідей на всі поставлені позивачем запитання не містить.

Суд зауважує, що позивач 28.09.2023 звертався до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою щодо невиконання боржником, Департаментом охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації рішення суду по справі №520/19664/21, в якій посилався на ненадання відповіді на жодне із поставлених питань. Окрім іншого, просив продовжити виконавче провадження №71341838 та забезпечити примусове виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 по справі №520/19664/21 шляхом надання ОСОБА_1 відповіді по суті звернення та запитувану інформацію, яка міститься в листі від 17.08.2021, рекомендованим листом з описом вкладення, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Дослідивши зміст спірної постанови, судом не вбачається вчинення відповідачем виконавчих дій та заходів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" щодо примусового виконання виконавчого листа №520/19664/21, виданого Харківським окружним адміністративним судом 15.12.2022, адже відсутній жодний аналіз повноти відповіді на запит позивача, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду від 15 листопада 2021 року по справі №520/19664/21.

Зі змісту відзиву на позовну заяву, поданого представником відповідача вбачається, що підставою для закриття виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення став сам факт надіслання на адресу позивача листа від 13.01.2022 року за №02.01-87/52, проте будь-який аналіз та оцінка цього листа в якості відповіді на запит позивача відсутня.

З огляду на що, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи спірну постанову діяв формально, не аналізуючи змісту відповіді наданої на інформаційний запит позивача від 17.08.2021.

Отже, станом на час прийняття оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, відповідачем не досліджено належним чином питання фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, у зв`язку з цим правових підстав для закінчення виконавчого провадження згідно ч.1 п.9 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження".

Вказані висновки суду не спростовані відповідачем у ході розгляду даної справи.

А тому, посилання відповідача на те, що ним вчинено всі дії відповідно до чинного законодавства України та не порушено вимоги Закону №1404-VІІІ, а тому відсутні підстави для задоволення позову, суд вважає необґрунтованими з підстав зазначених вище.

Враховуючи, що наразі виконавчий лист №520/19664/21 виданий Харківським окружним адміністративним судом 15.12.2022 залишається невиконаним, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А від 05.10.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП №71341838 по виконавчому листу №520/19664/21, винесена передчасно й за відсутності доказів, які би підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині скасування постанови від 05.10.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП №71341838, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позовна вимога щодо відновлення виконання рішення суду по справі №520/19664/21 не підлягає задоволенню, оскільки у разі скасування судом постанови про закінчення виконавчого провадження, на державного виконавця покладається обов`язок відновлення такого виконавчого провадження в порядку та в строк, визначений ч.1 ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження".

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправним закінчення виконавчого провадження ВП №71341838 державним виконавцем Яковенко В.А. відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відтак, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права (свободи, інтересу), бути адекватним наявним обставинам.

У контексті обставин цієї справи, суд зазначає, що позивач, обравши такий спосіб захисту порушених прав, як визнання протиправним закінчення виконавчого провадження ВП №71341838 державним виконавцем Яковенком В.А. відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції, обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, адже задоволення такої позовної вимоги жодним чином не поновить його права і саме по собі не вплине на чинність спірної постанови і стан відповідного виконавчого провадження ВП №71341838.

Оскільки у спірних правовідносинах, самі по собі вказані дії державного виконавця не є юридично значимими, належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача є саме скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А від 05.10.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП №71341838 по виконавчому листу №520/19664/21.

Таким чином, підстави для задоволення вказаної позовної вимоги відсутні.

Щодо позовних вимог про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн, суд зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини, визначається одним із засобів юридичного захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України); приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, неодноразово були сформульовані Верховним Судом, у тому числі у постановах від 10 квітня 2019 року в справі №464/3789/17 та від 27 листопада 2019 року в справі №750/6330/17. Зокрема, Суд дійшов висновку про те, що адекватне відшкодування шкоди, в тому числі й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їхню інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження; встановити причинно-наслідковий зв`язок і визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

За змістом частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 28 лютого 2020 року в справі №804/2593/17, від 18 червня 2020 року в справі №339/183/16-а, від 02 вересня 2020 року в справі №1340/4056/18, від 24 вересня 2020 року в справі №1.380.2019.001368, від 18 лютого 2021 року в справі №420/7423/19 та від 25 березня 2021 року в справі №520/4577/19, указував на те, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Із врахування вищезазначених правових норм, суд зазначає, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Отже, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, яке саме рішення (дії, бездіяльність) спричинило страждання чи приниження, яку саме шкоду воно заподіяло і який її розмір.

Необхідною умовою виникнення відповідальності у вигляді обов`язку відшкодувати заподіяну майнову і немайнову шкоду є неправомірність дій або бездіяльність особи, яка заподіяла шкоду, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою, вини особи у заподіянні шкоди.

З урахуванням обставин по даній справі, суд зазначає, що позивач не довів факту заподіяння йому моральних страждань у тій мірі, з якою пов`язується наявність підстав для відшкодування моральної шкоди у матеріальному виразі.

Так, матеріали справи не містять посилань на конкретні фактичні дані, що свідчили би про завдання позивачу моральних страждань внаслідок протиправної бездіяльності/дій/рішень Департаменту державної виконавчої служби, в матеріалах справи також відсутні докази про те, що відповідні моральні страждання мали місце та що їх завдано саме відповідачем.

Крім цього, не надано позивачем жодних доказів і на обґрунтування розміру моральної шкоди, який заявлено до відшкодування, хоча вказані обставини підлягають доказуванню, як і сам факт заподіяння моральної шкоди.

Доводи позивача про те, що внаслідок тривалого захисту своїх прав він зазнає моральну шкоду у зв`язку з неналежним виконанням рішення суду по справі №520/19664/21, у сукупності із встановленими вище фактичними обставинами справи, не свідчать про заподіяння йому моральних страждань.

Відтак, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди.

З урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.8 ст. 139 КАС України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки даний спір виник виключно внаслідок неправомірних дій відповідача, суд з урахуванням вказаних положень КАС України дійшов висновку про необхідність використати своє право та покласти на відповідача всі понесені позивачем судові витрати незважаючи на часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (м. Харків, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13, м. Київ, 01601, ), третя особа: Департамент охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації (, адреса: майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 9 під., 5 пов., м. Харків, 61022) про визнання протиправною та скасування постанови, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 05.10.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП №71341838.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 858,88 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку визначеному ст. 297 КАС України.

Суддя Шевченко О.В.