Справа № 280/6635/23
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року Справа № 280/6635/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 23.07.2008 по 06.11.2015 включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року відповідно до приписів «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 23.07.2008 по 06.11.2015 включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року у розмірі 54013,77 грн з урахуванням раніше виплачених сум;

3) визнати протиправним бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 06.08.2019 включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

4) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу в повному розмірі індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 06.08.2019 включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 у конкретних, розрахованих ним, сумах;

5) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати позивачу індексації грошового забезпечення з порушенням строків розрахунку;

6) зобов`язати відповідача виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (затримки виплати індексації грошового забезпечення) в розмірі 80 917,68 грн;

7) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати.

Ухвалою від 28.08.2023 суд відмовив у відкритті провадження в частині позовних вимог 1-4 в цій справі, а саме про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 23.07.2008 по 06.11.2015 включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу в повному розмірі індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 06.08.2019 включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

В обґрунтування своїх позовних вимог 5-7 зазначено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі № 280/5769/21 суд зобов`язав ГУНП в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 31.10.2017 включно із застосуванням базового місяця листопад 2015 року та за період з 23.07.2008 по 06.11.2015 включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум. Відповідачем було частково виконане рішення суду та нараховано і сплачено 28.10.2022 індексацію за період з 01.06.2016 по 31.10.2017 включно у розмірі 3324,54 грн, а лише 19.07.2023 - індексацію за період з 23.07.2008 по 06.11.2015 у розмірі 4505,16 грн, тому є підстави вказувати, що розрахунок при звільненні був частко виконаний 19.07.2023. Виходячи з того, що середня заробітна плата за останні два місяця служби позивача становить 13413,00 грн, звідки середня заробітна плата за один календарний день становить 439,77 грн, а з 06.08.2019 по 05.02.2020 затримка у виплаті індексації грошового забезпечення становить 184 дні, на думку позивача загальна сума середнього заробітку за час затримки, що підлягає стягненню, становить 80 917,68 грн. Крім того, посилаючись на положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», позивач просить нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати індексації.

Ухвалою від 28.08.2023 суд відкрив провадження у справі, призначив її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін; витребував від Головного управління Національної поліції в Запорізькій області довідку про проходження служби ОСОБА_1 , довідку щодо розрахунку суми нарахованої, невиплаченої та виплаченої ОСОБА_1 сум індексації грошового забезпечення за період з 23.07.2008 по 06.08.2019 (із зазначенням базового місяця у разі виплати), довідку про розмір нарахованої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі № 280/5769/21 та фактично виплаченої суми такої індексації (разом з доказами нарахування та виплати ОСОБА_1 вказаної індексації), довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за два останні місяці служби, що передували звільненню, із зазначенням середньоденного заробітку.

18.09.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№41316), в якому представник зазначає, що у зв`язку з введенням воєнного стану на території України особові рахунки нарахування заробітної плати (грошового забезпечення) поліцейських евакуйовано в безпечні місця, доступ до яких тимчасово неможливий, що унеможливлює ГУНП виконати ухвалу суду від 28.08.2023 в частині надання довідки щодо розрахунку суми нарахованої, невиплаченої та виплаченої ОСОБА_1 сум індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 06.08.2019. Щодо виплати середнього заробітку за невчасну виплату індексації зазначає, що такий має бути розрахований з урахуванням істотності частки недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком позивача. На думку представника відповідача перерахована на користь позивача на виконання рішення суду індексація грошового забезпечення у загальному розмірі 7829,7 грн є належною та достатньою сумою. Також вказує, що виплата компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати здійснюється одночасно із сумою заборгованості, відтак право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу. З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07.11.2015 (наказ ГУНП в Запорізькій області від 07.11.2015 № 20 о/с щодо призначення) до 06.08.2019 (наказ ГУНП в Запорізькій області від 31.07.2019 № 279 о/с щодо звільнення) проходив службу в Національній поліції України (а.с.66).

Звільнений зі служби в поліції за власним бажанням з 06.08.2019, про що свідчить відповідний наказ т.в.о. начальника ГУНП в Запорізькій області від 31.07.2019 № 279 о/с (а.с.15).

З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі № 280/5769/21, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.09.2022, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково:

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 31.10.2017 включно;

зобов`язано Головне управління Національної поліції в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 31.10.2017 включно із застосуванням базового місяця листопад 2015 року;

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 23.07.2008 по 06.11.2015 включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року;

зобов`язано Головне управління Національної поліції в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23.07.2008 по 06.11.2015 включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум (а.с.11-14).

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Мельниковим Олегом Андрійовичем відкрито два виконавчі провадження:

ВП № 71508460 на підставі виконавчого листа № 280/5769/21 від 07.03.2023 щодо зобов`язання Головне управління Національної поліції в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23.07.2008 по 06.11.2015 включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум (зворотній бік а.с.24 - 25);

ВП № 71508623 на підставі виконавчого листа № 280/5769/21 від 07.03.2023 щодо зобов`язання Головне управління Національної поліції в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 31.10.2017 включно із застосуванням базового місяця листопад 2015 року (зворотній бік а.с.25 - 26).

21.07.2023 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 71508623, за змістом якої встановлено фактичне виконання в повному обсязі рішення до відкриття виконавчого провадження згідно з виконавчим документом (22.10.2022) (зворотній бік а.с.26 - 27).

Згідно з листом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 27.06.2023 № 26425-5-261 на виконанні перебуває виконавче провадження № 71508460, яке відкрито 10.04.2023 з примусового виконання виконавчого листа № 280/5769/21, виданого 07.03.2023 Запорізьким окружним адміністративним судом про «зобов`язання Головного управління Національної поліції в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23.07.2008 по 06.11.2015 включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум». Листом від 22.06.2023 боржник Головне управління Національної поліції в Запорізькій області повідомив, що у зв`язку з військовим повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України, введенням Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 воєнного стану в Україні особові рахунки нарахування заробітної плати (грошового забезпечення) евакуйовано в безпечні місця, доступ до яких тимчасово неможливий. Нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 за рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2022 (справа № 280/5769/21) буде здійснено за першої нагоди після опрацювання особових рахунків, про що буде повідомлено додатково (зворотній бік а.с.27 - 28).

Відповідно до довідки управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Запорізькій області від 13.09.2023 № 1621/12/01-2023 ОСОБА_1 нараховано індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2008 до 06.08.2019 включно у сумі 3375,17 грн (базовий місяць листопад 2015 року). Кошти перераховано на особистий рахунок у жовтні 2022 року (а.с.64).

Факт перерахунку та зарахування коштів підтверджується платіжними дорученнями № 9656 від 26.10.2022 на суму 3324,54 грн (без ПДВ), № 9655 від 26.10.2022 на суму 50,63 грн, випискою з банку від 28.10.2022 (а.с.30 зворотній бік 31, а.с.32 зворотній бік).

За змістом довідки від 13.09.2023 № 1622/12/01-2023, виданої управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Запорізькій області, ОСОБА_1 нараховано індексацію грошового забезпечення за період з 23.07.2008 до 06.11.2015 включно у сумі 4596,75 грн (базовий місяць січень 2008 року). Кошти перераховано на особистий рахунок у липні 2023 року в повному обсязі (а.с.64).

Про факт перерахунку та надходження коштів свідчать платіжна інструкція № 596 від 18.07.2023 на суму 4527,80 грн (без ПДВ), виписка з банку від 19.07.2023 на суму 4505,16 грн (а.с.33,68).

Оскільки, як вважає позивач, з ним несвоєчасно проведено розрахунок при звільненні - протиправно не виплачено індексацію грошового забезпечення, а також не виплачено компенсацію втрати частини доходів, він звернувся із цим позовом до суду за стягненням середнього грошового забезпечення за затримку розрахунку при звільненні.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 43 Конституції України встановлено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із частинами першою-третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Ця позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 17.02.2015 справі №21-8а15 та була підтримана у подальшому Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.09.2018 у справі №810/1549/17, від 17.10.2018 у справі № 805/2948/17-а, від 08.11.2018 у справі №821/1333/16, від 16.04.2020 у справі № 822/3307/17, від 20.05.2020 у справі № 816/1640/17, від 16.07.2020 у справі № 400/2884/18.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейських зі служби, зокрема, затримку виплати грошового забезпечення, не врегульовані положеннями спеціального законодавства, у зв`язку з чим слід керуватися положеннями КЗпП України.

Так, відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 КЗпП України, згідно з приписами якої у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Таким чином, відповідальність у розмірі середнього заробітку застосовується лише в разі невиплати всіх належних працівникові сум (заробітної плати, компенсацій тощо).

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті (частина друга статті 117 КЗпП України).

Як встановлено судом, наказом ГУНП в Запорізькій області від 31.07.2019 № 279 о/с капітана поліції ОСОБА_1 на підставі пункту 7 частини першої статті 7 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції 06.08.2019.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі № 280/5769/21 (набрало чинності 14.09.2022) визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 31.10.2017 включно, у зв`язку з чим зобов`язано Головне управління Національної поліції в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 31.10.2017 включно із застосуванням базового місяця листопад 2015 року; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 23.07.2008 по 06.11.2015 включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року, у зв`язку з чим зобов`язано Головне управління Національної поліції в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23.07.2008 по 06.11.2015 включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.

Матеріалами справи підтверджується нарахування та виплата позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2008 до 06.08.2019 включно у сумі 3375,17 грн (виплачено 26.10.2022), індексації грошового забезпечення за період з 23.07.2008 до 06.11.2015 включно у сумі 4596,75 грн (виплачено 18.07.2023).

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що предметом розгляду цієї справи є саме зобов`язання виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (затримки виплати індексації грошового забезпечення) та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати, а не розмір фактично виплачених сум індексації грошового забезпечення.

Проте, заявляючи вимоги щодо зобов`язання нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки виплати індексації грошового забезпечення, позивач у позовній заяві наголосив, що Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області рішення суду по справі № 280/5769/21 було виконане частково.

Матеріалами справи підтверджено, що рішення суду по справі № 280/5769/21 перебуває на стадії примусового виконання (доказів зворотного суду не надано). Так, виконавче провадження ВП № 71508623 щодо «зобов`язання Головного управління Національної поліції в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 31.10.2017 включно із застосуванням базового місяця листопад 2015 року» закінчено 21.07.2023 у зв`язку з його фактичним виконанням. Проте рішення суду по справі № 280/5769/21 в частині «зобов`язання Головне управління Національної поліції в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23.07.2008 по 06.11.2015 включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум» є невиконаним, про що зокрема свідчить лист Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 27.06.2023 № 26425-5-261.

Більш того, з Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.10.2023 у справі № 280/5769/21 визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, вчинені на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі № 280/5769/21 в частині здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 23.07.2008 по 06.11.2015 включно не в повному обсязі, у зв`язку з чим зобов`язано Головне управління Національної поліції в Запорізькій області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню вимог законодавства під час виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі № 280/5769/21 в частині здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 23.07.2008 по 06.11.2015 включно не в повному обсязі.

Вказану ухвалу суд постановив за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду від 19.05.2022 у справі № 280/5769/21.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує преюдиційність обставин, встановлених зазначеною ухвалою суду від 13.10.2023, якою встановлено, що розрахунки відповідача, згідно яких частина періодів взагалі не проіндексована, очевидно не відповідають вимогам Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078, а також висновкам суду, викладеним у рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі №280/5769/21, яке набрало законної сили.

Таким чином, у межах спірних правовідносин визначальним є факт повного розрахунку, який проведено не було. Суд не визначає конкретний розмір індексації, на виплату якого мав право позивач, оскільки індексація позивача ще не перерахована та не виплачена у повному обсязі, та, як наслідок, суд позбавлений можливості перевірити правильність майбутніх розрахунків відповідача.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з приписами частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

З наведених процесуальних норм Закону випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів КАС України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу.

Суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому.

Таким чином, оскільки на час звернення позивача до суду відповідачем не було здійснено фактичного розрахунку зі ОСОБА_1 (на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі № 280/5769/21), вимога позивача про зобов`язання відповідача виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (затримки виплати індексації грошового забезпечення) з урахуванням статей 116, 117 КЗпП України обставин, встановленим судом, звернута позивачем на майбутнє, а тому задоволенню не підлягає як передчасна.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (надалі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (надалі - Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);

соціальні виплати;

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення);

сума індексації грошових доходів громадян;

суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Статтями 3 та 4 Закону №2050-ІІІ встановлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до приписів статті 6 Закону №2050-ІІІ компенсацію виплачують за рахунок:

власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян;

коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету;

коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Пунктом 2 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);

соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення);

сума індексації грошових доходів громадян;

суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Згідно з пунктом 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.

Системний аналіз норм, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Використане у статті 3 Закону № 2050-III формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону № 2050-III дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі № 810/1092/17 та від 13.01.2020 у справі № 803/203/17.

Колегія суддів Верховного Суду, розглядаючи справу № 240/11882/19, вказала, що враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 12 січня 2018 року, позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 12 січня 2018 року. Так, у випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постанові від 29.04.2021 у справі № 240/6583/20, від 04.04.2018 у справі № 822/1110/16, у постанові від 20.12.2019 у справі №822/1731/16, у постанові від 13.03.2020 у справі №803/1565/17.

Беручи до уваги, що фактичне виконання Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області рішення суду по справі № 280/5769/21 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 31.10.2017 включно із застосуванням базового місяця листопад 2015 року відбулось у жовтні 2022 року (що підтверджується постановою державного виконавця від 21.07.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП № 71508623, платіжними документами) у сумі 3324,54 грн, та враховуючи невиконання відповідачем рішення суду по справі № 280/5769/21 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 23.07.2008 по 06.11.2015 включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року з урахуванням виплачених сум (про що свідчить ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 13.10.2023 у справі № 280/5769/21), суд приходить до висновку, що право на своєчасне отримання індексації грошового забезпечення порушено, а відтак позивач набув право на нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів, та вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 23.07.2008 по 06.11.2015 включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року та за період з 01.06.2016 по 31.10.2017 включно із застосуванням базового місяця листопад 2015 року .

При розв`язанні розглядуваного спору суд також зважає на практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні по справі «Стреч проти Сполучного Королівства» (заява № 44277/98) Суд, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності.

Крім того, у справі «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» (заява № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02) ЄСПЛ надав тлумачення поняттю "майно" саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якого таке поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності". При цьому, Суд зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Водночас суд бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

За приписами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи положення частин першої, другої статті 77, 90 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Оскільки відповідно до положень Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, в силу вимог статті 139 КАС України, судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 23.07.2008 по 06.11.2015 включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року та за період з 01.06.2016 по 31.10.2017 включно із застосуванням базового місяця листопад 2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач Головне управління Національної поліції в Запорізькій області, місцезнаходження: вул.Олександра Матросова, м.Запоріжжя, 69057; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 13.11.2023.

Суддя К.В.Мінаєва