Справа № 160/4809/20
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/4809/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на окрему ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року (суддя Турлакова Наталія Василівна) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у квітні 2020 року звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 21.07.2016 по 01.03.2018; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 21.07.2016 по 01.03.2018.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2020, яке набрало законної сили 26.09.2020, позов задоволено повністю.

На виконання названого рішення відповідачем здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 21.07.2016 по 01.03.2018 в розмірі 3951,93 грн.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою про визнання протиправним рішення відповідача при виконанні рішення суду в порядку статті 383 КАС України, яку ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 було повернуто заявнику.

Згідно з постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.05.2022 скасовано ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року, справу № 160/4809/20 направлено для продовження розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2022 заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 під час виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року по справі № 160/4809/20 щодо встановлення для обчислення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період проходження військової служби з січня 2017 року по березень 2018 року базового місяця січень 2016. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення від 26 серпня 2020 року по справі № 160/4809/20 шляхом нарахування та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року, згідно з п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.07.2003 № 1078, зі встановленням для обчислення індексації грошового забезпечення місяця підвищення тарифних ставок (окладів) базового місяця січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 у тридцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали надати до суду докази вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити матеріали справи на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень на виконання судового рішення у справі № 160/4809/20, вийшов за межі позовних вимог. Також стверджує про безпідставність застосування для обрахунку індексації базового періоду січень 2008 року, адже сама ВЧ НОМЕР_1 сформована лише влітку 2016 року. Крім того апелянт зазначає, що задоволення заяви у визначений судом спосіб суперечить принципу юридичної визначеності, адже суд мав самостійно розрахувати та чітко вказати суму, яка підлягає виплаті.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Відповідно до положень частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року Військову частину НОМЕР_1 зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 21.07.2016 по 01.03.2018.

Апелянт зазначає, що рішення суду в справі № 160/4809/20 виконано в повному обсязі. При цьому суд неправомірно розглянув заяву позивача в порядку статті 383 КАС України, адже в позовній заяві ОСОБА_1 не заявляв вимог про обчислення індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця - січень 2008 року.

Надаючи оцінку цим доводам апелянта, колегія суддів встановила, що ОСОБА_1 23.07.2021 звертався до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо встановлення для обчислення індексації грошового забезпечення у період проходження військової служби з січня 2017 року по березень 2018 року - базового місяця січень 2016 року під час виплати індексації за рішенням суду; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 28.02.2018, згідно з пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, зі встановленням для обчислення індексації грошового забезпечення місяця підвищення тарифних ставок (окладів) - базового місяця січень 2008 року (з урахуванням вже виплачених грошових коштів за індексацію за попереднім рішенням суду).

Проте ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 у справі № 160/12423/21, яка залишена без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.1.2021, відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 .

Ухвалюючи таке судове рішення, суд дійшов висновку, що порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, врегульовано статтею 383 КАС України. При цьому в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах не передбачено звернення позивача з окремим позовом, як в порядку адміністративного, так і іншого виду судочинства. Тобто, у даному випадку, якщо позивач вважає протиправними дії відповідача, вчинені на виконання рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 у справі № 160/4809/20, він повинен був звернутися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий позов в порядку адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду та постанова Третього апеляційного адміністративного суду в справі № 160/12423/21 не були оскаржені Військовою частиною НОМЕР_1 в касаційному порядку.

В свою чергу, норми КАС України не дозволяють суду апеляційної інстанції перевіряти правильність та надавати оцінку висновкам суду тієї ж інстанції, викладених в постанові, яка набрала законної сили.

Відтак, звертаючись з заявою в порядку статті 383 КАС України ОСОБА_1 керувався правовими висновками, викладеними в судових рішеннях в адміністративній справі № 160/12423/21, тобто діяв добросовісно.

В свою чергу, за наявності вищенаведених рішень, суд першої інстанції був позбавлений можливості розсуду щодо наявності підстав для прийняття заяви ОСОБА_1 до розгляду, адже рішення в адміністративній справі, яке набрало законної сили, є обов`язковим як для учасників спору, так і для суду, який розглядає пов`язану справу.

Отже, розглядаючи заяву ОСОБА_1 по суті порушеного питання, суд першої інстанції не допустив порушення норм процесуального права.

Щодо повноти з`ясування обставин справи та правильності застосування норм матеріального права під час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначено, що в разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Верховний Суд у постанові від 27 квітня 2021 року в справі № 380/1513/20 вказав, що механізм індексації має універсальний характер, позаяк індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру. Своєю чергою, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 19 липня 2019 року в справі № 240/4911/18, від 07 серпня 2019 року в справі № 825/694/17, від 20 листопада 2019 року в справі № 620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні та обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» внесено зміни до Порядку проведення індексації грошових доходів населення № 1078 з метою удосконалення механізму проведення індексації доходів громадян, у тому числі з урахуванням періодів підвищення заробітної плати працівників.

Верховний Суд в постанові від 09 травня 2023 року в адміністративній справі № 380/11875/22 звернув увагу, що внесені зміни до Порядку № 1078, серед іншого, передбачали не лише заміну терміну «базовий місяць» на «місяць підвищення доходу». Ці зміни надали іншого значення запровадженому новому терміну зі зміною алгоритму визначення такого місяця підвищення.

Суд касаційної інстанції в названі справі дійшов правого висновку, що на відміну від правил визначення «базового місяця» (яким вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати) та який визначався у разі, коли збільшувалася заробітна плата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати), «місяцем підвищення доходу» є місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) і визначається він тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). При цьому, за новими правилами зростання зарплати за рахунок інших постійних складових зарплати (без підвищення тарифної ставки чи окладу) не впливає на індексацію та не призводить до зменшення суми індексації.

Термін «підвищення тарифних ставок (окладів)» для працівників бюджетної сфери за змістом запроваджених нововведень застосовується у розумінні підвищення, що здійснюється відповідно до законодавства, а не у розумінні підвищення тарифної ставки (окладу) кожному працівнику індивідуально (зокрема, у зв`язку з призначенням на посаду чи переведенням на іншу посаду), як це було передбачено попереднім механізмом індексації. Тобто за новими правилами місяць підвищення тарифних ставок (окладів) для кожного окремого працівника не визначається індивідуально.

Якщо точкою відліку для обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) для проведення індексації за попереднім механізмом визначався базовий місяць, у якому індекс споживчих цін приймався за одиницю чи 100%, обчислення ІСЦ розпочиналося із місяця, наступного за базовим, а нарахування індексації провадилося з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини третя і четверта статті 4 Закону № 1282-ХІІ), то зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013, передбачали здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Отже, з 1 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.

Задля досягнення поставленої мети (зміна механізму проведення індексації, який передбачав індивідуальний підхід для кожного окремого працівника, та перехід до механізму, який би забезпечував єдиний підхід до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників) пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 постановлено міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

За рахунок цього мала б «обнулитися» індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого не підвищення доходу працівників, а тому абзацом 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 передбачено, що для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку № 1078, який уже діяв із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013, та передбачав єдиний підхід до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників (з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник).

Так, якщо на виконання пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 працівникам інших галузей бюджетної сфери були підвищені оклади, то військовослужбовцям оклади в грудні 2015 року не підвищувалися, а тому січень 2016 року не став для останніх «місяцем підвищення тарифних ставок (окладів)» для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013).

Суд апеляційної інстанції, в свою чергу, звертає увагу, що розмір посадових окладів військовослужбовців визначався Постановою № 1294, яка була чинною з 01 січня 2008 по 01 березня 2018, до набрання чинності Постановою № 704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Таким чином, останнє підвищення військовослужбовцям посадового окладу відбулося в січні 2008 року, а тому місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 21.07.2016 по 01.03.2018 для цілей застосування Порядку № 1078 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 1013, є січень 2008 року.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Також не є слушними доводи апелянта, що січень 2008 року як базовий місяць для розрахунку індексації не може бути застосований з огляду на те, що ВЧ НОМЕР_1 сформована лише в 2016 році, адже для визначення базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення вирішальним є період проходження позивачем військової служби, а не період утворення військової частини, з якої військовослужбовець був звільнений.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас на підставі наказу командувача Повітряних Сил ЗСУ від 25.01.2020 № 43.

Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 02.03.2020 № 49 з 02 березня 2020 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Визначено, що вислуга років у Збройних Силах України становить: календарна 25 років 07 місяців 01 день, пільгова 26 років 01 місяць 13 днів.

Таким чином, станом на 01 січня 2008 року позивач проходив військову службу в ЗСУ, а тому виплата індексації грошового забезпечення має бути здійснена за останнім місцем несення позивачем на військовій службі та перебування на грошовому забезпеченні, тобто Військовою частиною НОМЕР_1 .

Також не є слушними доводи апелянта, що під час постановлення оскаржуваної ухвали суд мав розрахувати точну суму індексації. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що подана ОСОБА_1 в порядку статті 383 КАС України зава містила доводи щодо незгоди з визначенням базового місяця для обрахунку індексації. Тобто, суд розглянув заяву в межах наведених доводів ОСОБА_1 , що відповідає положенням процесуального закону. Крім того, основним рішенням в справі № 160/4809/20, порядок його оскаржується, було зобов`язано відповідача самостійно нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 21.07.2016 по 01.03.2018.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що окрема ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року в адміністративній справі № 160/4809/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 14 листопада 2023 року та не підлягає оскарженню відповідно до ч. 2 ст. 328 КАС України.

Повна постанова складена 14 листопада 2023 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров