Справа № 160/13316/22
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 листопада 2023 року Справа № 160/13316/22
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Царікова О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (пр. Д. Яворницького, 39а, м. Дніпро, 49044; ідентифікаційний код юридичної особи 26630767) про визнання дій неправомірними, визнання незаконним розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", в якому позивач просить суд:

- визнати неправомірними діями - створення в в/ч НОМЕР_2 умов для виготовлення завідомо неправдивого документу Розпорядження №147 від 22.05.2022 - про переміщення старшого сержанта ОСОБА_1 , - до місця розташування РОПу 4-ї роти, шляхом друку і проставлення на ньому відбитку гербової печатки в/ч НОМЕР_2 та підпису ІНФОРМАЦІЯ_2 як командира в/ч НОМЕР_2 та подальшого його оголошення особовому складу розвідувального взводу;

- визнати незаконним Розпорядження №147 від 22.05.2022 про переміщення старшого сержанта ОСОБА_1 до місця розташування РОПу 4-і роти із проставленим на ньому відбитком гербової печатки в/ч НОМЕР_2 та підписом не уповноваженої особи гр-на ОСОБА_2 - як командира в/ч НОМЕР_2 ;

- визнати неправомірними діями створення в в/ч НОМЕР_2 умов для складення документів службового розслідування з висновком, який завідомо не відповідав фактичним обставинам, - про самовільне залишения військової частини та дезертирство старшого сержанта ОСОБА_1 через невиконання Розпорядження №147 від 22.05.2022 як законного розпорядження (наказу) командира в/ч НОМЕР_2 ;

- визнати неправомірними діями створення в в/ч НОМЕР_2 умов для складення і подання до ВП №5 Синельниківського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області заяви із завідомо не правдивими відомостями про самовільне залишення військової частини та дезертирство старшого сержанта ОСОБА_1 через невиконання Розпорядження №147 від 22.05.2022 як законного розпорядження (наказу) командира в/ч НОМЕР_2 ;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити солдату ОСОБА_1 за липень 2022 року суму грошового забезпечення, що складається з посадового окладу і премії встановленого розміру та 30 тис. грн. додаткової винагороди;

- стягнути з в/ч НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних призначень на користь солдата ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 30 тис. грн. відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення неправомірних дій і поширення завідомо не правдивих відомостей про самовільне залишення військової частини та дезертирство - через невиконання завідомо неправдивого документу Розпорядження №147 від 22.05.2022.

Крім того, в адміністративному позові позивач просив поновити строк на звернення з позовом, пропущений з поважних причин, та встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з позовом у справі №160/13316/22 відмовлено. Адміністративний позов залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 у справі №160/13316/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання дій неправомірними, визнання незаконним розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, повернуто позивачеві.

Не погодившись із означеною ухвалою суду, позивачем подано апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду, у якій зазначено, що окружним адміністративним судом порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження по справі.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.05.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 в адміністративній справі №160/13316/22 про повернення позовної заяви скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Матеріали адміністративної справи №160/13316/22 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли 05.06.2023.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом у справі №160/13316/22 відмовлено. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання дій неправомірними, визнання незаконним розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали суду шляхом надання до суду:

1) адміністративного позову, оформленого відповідно до вимог ст. 160 КАС України та з дотриманням вимог ч. 1 ст. 161 КАС України, а саме:

- із зазначенням у прохальній частині позову позовних вимог, що відповідають способам захисту порушеного права позивача, які встановлені ч. 1 ст. 5 КАС України;

- із зазначенням складу учасників справи та змісту позовних вимог до суб`єкта владних повноважень з урахування ч. 1 ст. 5 КАС України, з примірником для відповідача (визначитись та звернути позовні вимоги або до відповідної Військової частини або до командування Військової частини із визначенням посадової особи, дії якої просить визнати неправомірними позивач);

- із зазначенням належного РНОКПП позивача у позовній вимозі №7 прохальної частини адміністративного позову.

2) доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 161 КАС України, а саме:

- доказів того, що гр. ОСОБА_2 не мав повноважень видавати оскаржувані накази та розпорядження, про що позивач дізнався лише 04.08.2022;

3) доказів у прийнятному для суду вигляді для читання, а саме:

- копії заяви про вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами військової частини;

4) заяви про поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку, ніж вказані у позові, та доказів поважності причин його пропуску у відповідності до вимог ч. 1 ст. 123, ч. 6 ст. 161 КАС України;

5) обґрунтований розрахунок суми моральної шкоди у розмірі 30000,00 грн;

6) обґрунтування підстав звільнення позивача від сплати судового збору або доказів зі сплати судового збору:

- із заявлених позивачем немайнових вимог у розмірі 992,40 грн;

- із заявлених позивачем майнових вимог у розмірі 992,40 грн.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направлено позивачу засобами поштового зв`язку на адресу позивача та отримано представником позивача, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшов уточнений адміністративний позов (вх. №18108/23), у якому останній виклав позовні вимоги у наступній редакції:

"- визнати неправомірними діями в/ч НОМЕР_5 РУ СТрО ІНФОРМАЦІЯ_1 виготовлення Розпорядження №147 від 22.05.2022 про переміщення старшого сержанта ОСОБА_1 , в місце розташування РОПу 4-ї роти - шляхом його друку і проставлення на ньому відбитку гербової печатки в/ч НОМЕР_5 , напису командир в/ч НОМЕР_2 , підпису ІНФОРМАЦІЯ_2 та його оголошення особовому складу розвідувального взводу відправлення без штатної і особистої зброї;

- визнати неправомірним акт індивідуальної дії Розпорядження №147 від 22.05.2022 про переміщення старшого сержанта ОСОБА_1 в місце розташування РОПу 4-і роти із проставленим на ньому відбитком гербової печатки в/ч НОМЕР_5 , напису командир в/ч НОМЕР_2 , підпису ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати неправомірними діями складення в/ч НОМЕР_5 РУ СТрО ІНФОРМАЦІЯ_1 документів службового розслідування з висновком про невиконання Розпорядження №147 від 22.05.2022 як законного наказу командира в/ч НОМЕР_5 м-ра ОСОБА_2 ;

- визнати неправомірними діями в/ч НОМЕР_5 РУ СТрО ІНФОРМАЦІЯ_1 складення і подання до ВП №5 Синельниківського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області заяви про вчинення старшим сержантом ОСОБА_1 кримінального правопорушення через невиконання ним Розпорядження №147 від 22.05.2022ч 7407;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_5 РУ СТрО ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити старшому сержанту ОСОБА_1 з травня по липень 2022 року суми основного грошового забезпечення, що складається з посадового окладу ТВО командира розвідувального взводу, премії встановленого розміру та 30 тис. грн. додаткової винагороди;

- стягнути з в/ч НОМЕР_5 РУ СТрО ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних призначень на користь старшого сержанта ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 30 тис. грн. відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення неправомірних дій і поширення не правдивих відомостей про невиконання Розпорядження №147 від 22.05.2022 як законного наказу командира в/ч НОМЕР_5 .".

Крім того, в уточненому адміністративному позові позивач просив поновити строк звернення до адміністративного суду, пропущеного з поважних причин, та встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду мотивоване тим, що 04.08.2022 останній на короткий час прибув до м. Дніпро. Однак, до цього часу проходив військову службу на посаді ТВО командира розвідувального взводу в/ч НОМЕР_2 в умовах ведення бойових дій в Синельниківському районі на межі між Дніпропетровською та Донецькою областю. В таких умовах у позивача об`єктивно була відсутня технічна можливість опрацювати позовну заяву, її надрукувати, роздрукувати за відвезти до відділення поштового зв`язку для направлення до суду. Тоді ж, 04.08.2022 позивач дізнався про факт відсутності в ОСОБА_2 повноважень командира в/ч НОМЕР_2 до 05.06.2022 та про ненарахування йому грошового забезпечення, що є підставами для звернення із позовом.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що наведені позивачем причини для поновлення строку звернення до суду не є поважними. Ухвалою суду від 28.09.2023 продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 та встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Зазначену ухвалу отримано позивачем 04.10.2023 в електронному кабінеті системи "Електронний суд". Граничний строк усунення недоліків позовної заяви до 09.10.2023 включно.

Проте, станом на момент постановлення даної ухвали жодних заяв або клопотань від позивача до суду не надходило.

По суті клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Відповідно до ст. 118 КАС України процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За змістом ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини другої якої, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі неподання особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналогічна позиція застосована Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2018 у справі №607/6231/17, від 17.04.2018 у справі №438/769/13-а (2а/438/29/13), від 24.04.2018 у справі №357/18214/14, від 26.06.2018 у справі №663/1012/16-а, від 10.07.2018 у справі №820/4856/17, від 28.08.2018 у справі №826/11545/17, від 09.11.2018 у справі №334/3536/17(2-а/334/402/17), від 27.11.2018 у справі №537/2348/16-а, від 27.11.2018 у справі №305/2056/15-а, від 20.12.2018 у справі №756/513/17, від 20.12.2018 у справі №712/7831/16-а, від 22.01.2019 у справі №201/9987/17(2-а/201/304/2017), від 07.02.2019 у справі №802/497/16-а, від 14.05.2019 у справі №826/26174/15, від 21.12.2019 у справі №826/12776/15 та від 05.05.2022 у справі № 240/10663/20.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Вжиття конструкції повинен був дізнатись в розумінні положень ч. ч. 2, 3 ст. 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №521/21851/16-а).

При цьому, у визначенні моменту виникнення права на позов має значення, коли особа дізналася про факт порушення свого права, інтересу або коли саме вона повинна була дізнатись про це, і обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Як свідчить зміст адміністративного позову, позивач, зокрема, оскаржує розпорядження відповідача про переміщення позивача, який йому оголошено 22.05.2022, про що сам позивач зазначає у позові, а також дії відповідача, спрямовані на реалізацію вказаного розпорядження, а отже, позивач повинен був звернутися з даним позовом до суду у місячний строк, тобто з моменту ознайомлення з 22.05.2022 по 22.06.2022 включно, однак згідно вхідного штемпеля суду даний позов подано позивачем лише 31.08.2022, тобто із пропуском місячного строку, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Так, позивач у позові просить поновити пропущений строк звернення до суду з цим позовом посилаючись на те, що про порушення його права позивач дізнався лише 04.08.2022, оскільки за своїм службовим положенням об`єктивно не має доступу до тексту наказу про призначення м-ра ОСОБА_2 командиром в/ч НОМЕР_2 , а саме командування його не надало, посилаючись на службову таємницю, проте, вивчивши зміст доданих до позову документів судом встановлено, що вищенаведені докази, на які позивач посилається як на поважність причин пропуску строку звернення до суду відсутні, при цьому, судом не можуть такі доводи бути визнані поважними, оскільки зміст цього розпорядження вказаною особою (гр. ОСОБА_2 ) йому було оголошено ще 22.05.2022.

Таким чином, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом з пропуском місячного строку звернення до суду.

В уточненому адміністративному позові позивачем не вказано обставин, що об`єктивно унеможливлювали реалізацію позивачем його права щодо своєчасного звернення до суду з даним адміністративним позовом та не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.

З огляду на викладене, клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду не є обґрунтованим, позивачем не надано належних доказів на підтвердження непереборних обставин, перешкод чи труднощів, що унеможливили своєчасне звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом, відтак позивачем не доведено поважність підстав пропуску звернення до суду, відтак, заявлене позивачем клопотання задоволенню не підлягає.

Суд звертає увагу, що законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі №809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

Крім того, обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд також звертає увагу на практику Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998, заява №28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, пункт 33).

Отже, станом на день постановлення даної ухвали в матеріалах справи відсутні докази усунення недоліків адміністративного позову в повному обсязі, разом з тим, позивачем хоч і подано клопотання про поновлення строку звернення до суду та зазначено поважні, на його думку, підстави їх пропуску, проте, не надано належних доказів на їх підтвердження, а саме на підтвердження того, що мали місце непереборні обставини, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення до суду з позовом, відтак, суд вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до суду поважними не визнає.

При цьому, на виконання вимог ухвал суду від 12.06.2023 та 28.09.2023 обґрунтувань неможливості усунення недоліків позову у строк, встановлений судом, клопотань про продовження строку на усунення недоліків позову позивачем надано не було.

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом та його поновлення за обставин, викладених позивачем в адміністративному позові.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви з усіма доданими до неї матеріалами позивачу.

Суд звертає увагу на те, що згідно з приписами ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 160, 169, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (пр. Д. Яворницького, 39а, м. Дніпро, 49044; ідентифікаційний код юридичної особи 26630767) про визнання дій неправомірними, визнання незаконним розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Царікова