Справа № 520/18046/23
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 листопада 2023 року № 520/18046/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі по тексту відповідач, ВЧ НОМЕР_1 НГУ), в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не звільнення ОСОБА_1 за п. «в» ч. 2 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- зобов`язати Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України прийняти рішення (наказ) щодо звільнення ОСОБА_1 за п. «в» ч. 2 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

В обґрунтуванні позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно відмовив позивачу у його звільненні з строкової військової служби за сімейними обставинами на підставі п. в ч. 2 ст. 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за його бабусею ОСОБА_2 , яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

Листом № 40/05/9/1-3465 від 31.05.2023 р. військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України повідомив шо рапорт розглянуто і згідно наданих документів та рапорту вбачається наявність інших осіб які можуть здійснювати догляд за бабусею позивача ОСОБА_2 .

Однак, з такою відмовою позивач не погоджується, адже є єдиною особою, яка може здійснювати постійний догляд за своєю бабусею.

Вважає таку відмову відповідача протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 17.07.2023 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на доводи викладені у ньому.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 р У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

19.11.2020 р. ОСОБА_1 призваний на військову службу і направлений у військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Позивач є старшим солдатом, проходить службу на посаді старшого слюсаря монтажника відділення розбірно - збірних робіт ремонтного взводу автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

24 травня 2023 року позивач подав Командиру вч НОМЕР_1 Національної гвардії України рапорт згідно якого повідомив що його бабуся ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до висновку лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я КНП «Тарутинський центр первинної медико - санітарної допомоги» Одеської області № 150 від 11.04.2023 р. потребує за станом здоров`я постійного стороннього догляду з діагнозом - гіпертонія з ускладненням. Гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба серця з (застійною) серцевою недостатністю, у листопаді 2022 р. гостре порушення мозкового кровообігу.

Позивач вказує, що є єдиним родичем який перебуває на території України, має бажання та за станом здоров`я спроможний здійснювати постійний догляд.

На підтвердження вказаних обставин позивачем було надано висновок КНП «Тарутинський центр первинної медико - санітарної допомоги» Одеської області № 176 від 08.05.2023 р. у відповідності з яким зазначено що ОСОБА_3 1949 р. н. не може здійснювати догляд за бабусею оскільки сам перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря з діагнозом дилятаційна кардіоміопатія з фібриляцією передсердь (постійна форма).

Як вказує позивач, його мати - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 також не може здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 оскільки разом з неповнолітньою сестрою позивача ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 виїхали за межі України 24.03.2022 р. через повномасштабну російську агресію задля збереження життя та психічного стану дитини.

Батько позивача ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 працює далекобійником, виконуючи рейси з перевезення гуманітарної допомоги у прифронтові населені пункти тим самим матеріально забезпечуючи матір та сестру позивача.

Позивач зазначає, що є єдиною особою що має можливість надавати такий догляд.

Позивач подав рапорт про звільнення 24.05.2023 р.

Листом № 40/05/9/1-3465 від 31.05.2023 р. військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України повідомив шо рапорт розглянуто і згідно наданих документів та рапорту вбачається наявність інших осіб які можуть здійснювати догляд за бабусею позивача ОСОБА_2 .

Не погодившись із такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, є Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 2232-XII).

Згідно приписів статті 1 Закону № 2232-XII Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною 1 та частиною 6 статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до частини 7 статті 2 Закону № 2232-XII строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходить строкову військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Частиною 1 статті 18 Закону № 2232-XII передбачено, що від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України, які здійснюють опіку над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною; зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Згідно пункту «в» частини 2 статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці строкової військової служби звільняються із служби за сімейними обставинами - у разі виникнення у них права на відстрочку чи звільнення внаслідок зміни сімейних обставин. Військовослужбовці, які мають право на звільнення зі служби за цією підставою, можуть його не використовувати.

Сімейні обставини, за якими військовослужбовець строкової військової служби може бути звільнений, у разі виникнення у нього права на відстрочку під час проходження військової служби, визначені частиною 2 статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», зокрема відстрочка від призову на строкову військову службу за сімейними обставинами за їх бажанням надається призовникам, які мають: 1) непрацездатних батька і матір чи одинокого непрацездатного батька (одиноку непрацездатну матір) або непрацездатних осіб, під опікою, піклуванням чи на утриманні яких перебував призовник, або осіб, над якими призовник здійснює опіку чи піклування, якщо вони не мають інших працездатних осіб - громадян України, зобов`язаних відповідно до законодавства їх утримувати. Непрацездатність зазначених осіб визначається в порядку, встановленому законодавством; 2) неповнолітніх рідних (повнорідних чи неповнорідних) братів і сестер або непрацездатних рідних (повнорідних чи неповнорідних) братів і сестер незалежно від їх віку, якщо вони не мають інших працездатних осіб, крім призовника, зобов`язаних відповідно до законодавства їх утримувати; 3) дитину (дітей) віком до18 років, яку (яких) виховують самостійно; 4) дитину віком до трьох років; 5)двох і більше дітей; 8) вагітну дружину.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що військовослужбовці строкової військової служби звільняються із служби за сімейними обставинами (у разі виникнення у них права на відстрочку), в тому числі у випадку, якщо вони зайняті постійним доглядом за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Дослідивши подані позивачем документи, судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 має батька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який відповідно до копії трудової книжки працює водієм автотранспортних засобів у ТОВ «Уніпроменергосервіс» та матір ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (доньку ОСОБА_2 ), яка перебуває за межами України з 24.03.2022 р.

Позивач, у позовній заяві, вказує, що його батько не може здійснювати догляд за ОСОБА_2 , оскільки є «далекобійником» та виконує рейси з перевезення гуманітарної допомоги у прифронтові населені пункти. Втім матеріали справи не містять відповідних доказів означеній обставині.

Українські правила автомобільних перевезень вантажів для «далекобійників» передбачають обов`язкові вантажосупроводжуючі документи, такі як: товарно-транспортні накладні; договори на транспортування; подорожні листи та інше. Також у водія має бути посвідчення водія з відповідною категорією.

Матеріали справи вказаних документів або інших підтверджуючих документів не містять.

Стаття 51 Конституції України визначає, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Утримання батьків дітьми є відповідною компенсацією за утримання і турботу, надану батьками дитині. В нормальних умовах діти добровільно допомагають своїм непрацездатним батькам і турбуються про них. Проте, безсумнівно, неможливо змусити дорослих повнолітніх дітей любити і поважати своїх батьків. Любов, доброта, порядність, чесність є етичними поняттями, а не юридичними. Разом з тим слід пам`ятати, що однією з основних цілей регулювання сімейних відносин, відповідно до частини другої статті 1 Сімейного кодексу України, є утвердження почуття обов`язку перед батьками.

Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений у Сімейному кодексі України. Так, відповідно до статті 202 Сімейного кодексу, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Таке піклування, турбота може знаходити свій вияв у особистому догляді, наданні матеріальної допомоги, представництві, захисті прав та інтересів батьків у різних установах тощо.

Враховуючи викладене, позивач жодну із наведених вище підстав для звільнення у своєму рапорті не зазначив та не надав жодних належних доказів, які б підтверджували наявність у нього правових підстав для звільнення з військової строкової служби.

Окрім цього суд зазначає, що перебування за кордоном матері позивача ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 не звільняє від обов`язку піклуватися про своїх непрацездатних батьків, а саме про мати - ОСОБА_2 .

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність дій щодо не звільнення позивача зі строкової військової служби, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 13 листопада 2023 року.

Суддя Бадюков Ю.В.