Справа № 440/5409/23
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 р.Справа № 440/5409/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2023, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/5409/23

за позовом Головного управління ДПС у Полтавській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління ДПС у Полтавській області, звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути податковий борг в загальному розмірі 379764,01 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 379764,01 грн (Триста сімдесят дев`ять тисяч сімсот шістдесят чотири гривні одна копійка) на розрахунковий рахунок № UA0016652, одержувач ГУК у Полт.обл/тг с.Терешки/18010900, код ЄДРПОУ отримувача 37959255, банк одержувача Казначейство України (ЕАП).

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги оскаржуване рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповіддю №59489 від 04.05.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру та перебуває на обліку як платник податків і зборів в ГУ ДПС в Полтавській області.

За відповідачем обліковується податковий борг зі сплати орендної плати з фізичних осіб, який заявлений до стягнення у справі, що розглядається, у розмірі 379764,01 грн /а.с. 13-19/.

Підстави виникнення податкового боргу відповідача у сумі 379 764,01 гривні, який заявлений до стягнення згідно матеріалів справи наступні.

1.Контролюючим органом ОСОБА_1 нараховано податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за податковий період 2020 рік згідно з податковим повідомленням-рішенням від 03.04.2020 № 1-1624 у сумі 125 858,60 гривень.

Податкове повідомлення-рішення від 03.04.2020 № 1-1624 направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримано 30.05.2020 року, в судовому та/або адміністративному порядку не оскаржувалося /а.с. 41/.

2. Контролюючим органом ОСОБА_1 нараховано податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за податковий період 2021 рік згідно з податковим повідомленням-рішенням від 06.04.2021 № 1-1624 у сумі 125 858,60 гривень.

Податкове повідомлення-рішення від 06.04.2021 № 1-1624 направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримано 09.10.2021 року, в судовому та/або адміністративному порядку не оскаржувалося /а.с. 42-43/.

3. Контролюючим органом проведено камеральну перевірку своєчасності сплати орендної плати ОСОБА_1 , результати якої оформлено актом № 1929/16-31-04/ від 13.11.2020, який надісланий платнику рекомендованим листом з повідомленням по вручення, та вручено 24.11.2020 року /а.с. 46/.

На підставі проведеної перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № 002299 від 08.12.2020, яким застосовано штрафні санкції за платежем орендна плата з фізичних осіб у сумі 54 228,73 гривень.

Дане податкове повідомлення-рішення направлено Відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, та вручено 24.12.2020, в адміністративному або судовому порядку не оскаржувалося /а.с. 44-45/.

4. Окрім того контролюючим органом проведено нарахування пені відповідно до положень ст. 129 ПК України:

на податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 7720010-13 від 30.06.2017 за період з 28.11.2017 по 15.06.2020 у сумі 5867,15 грн,

на податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 7720010-13 від 30.06.2017 за період з 28.11.2017 по 21.07.2020 у сумі 41228,06 грн,

на податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №-1624 від 07.06.2018 за період з 28.11.2017 по 21.07.2020 у сумі 26007,88 грн,

на податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 3-1624 від 06.05.2019 за період з 05.01.2020 по 21.07.2020 у сумі 361,46 грн,

на податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 3-1624 від 06.05.2019 за період з 05.01.2020 по 26.01.2021 у сумі 74,43 грн,

на податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 3-1624 від 06.05.2019 за період з 05.01.2020 по 30.06.2021 у сумі 93,03 грн,

на податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 3-1624 від 06.05.2019 за період з 05.01.2020 по 29.09.2021 у сумі 186,07 гривень.

Податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №-1624 від 07.06.2018 направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернуто з відміткою оператора поштового зв`язку про відсутність адресата за адресою.

Податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №3-1624 від 06.05.2019 направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернуто відміткою оператора поштового зв`язку про відсутність адресата за адресою /а.с. 47-49/.

Правомірність винесення податкових повідомлень рішень форми «Ф» №-1624 від 07.06.2018, форми «Ф» №3-1624 т форми «Ф» №7720010-13 від 30.06.2017 підтверджено рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року у справі № 440/3342/20 про стягнення податкового боргу /https://reуestr.court.gov.ua/Review/91716468/.

Сума пені на податкове повідомлення-рішення форми «Ф №7720010-13 від 30.06.2017 у сумі 41 228,06 грн нарахована за період з 28.11.2017 по 21.07.2020 року.

Сума пені на податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №-1624 від 07.06.2018 у сумі 26 007,88 грн нарахована за період з 28.11.2017 по 21.07.2020 року.

Посилаючись на несплату відповідачем податкового зобов`язання у строки, визначені Податковим кодексом України, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визначається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

За визначенням, наведеним в п.п. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Щодо тверджень відповідача про недотримання ГУ ДПС в Полтавській області трирічного строку, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до приписів п.п 14.1.162. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. п. 129.1.1. п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річні облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день (п. 129.4. ст. 12і Податкового кодексу України).

Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року N 422 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України - 20 травня 2016 року за N 751/28881).

Пункт 1 підрозділу 7 Розділу III, передбачає, що нарахування пені розпочинається після закінчення строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу. При нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно з Податковим кодексом України; у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролююча органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COV1D-19)" від 30 березня 2020 року N 540-ІХ внесено зміни до ПК України, зокрема підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 52-2, відповідно до абз. 4 якого передбачено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Судом встановлено, що згідно відомостей, зазначених в ІКП відповідача з АІС "Податковий блок", початок виникнення недоїмки - 29.08.2017.

В ІКП відповідача відображені часткові сплати відповідачем борг платіжними дорученнями від 15.06.2020 та 21.07.2020, що враховані під час винесення рішення у справі № 440/3342/20. Подальше нарахування пені відбувалося з відповідною черговістю погашення існуючих податкових зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб відповідача, що підтверджується детальним розрахунком пені з вказанням періодів нарахування, який наявний в матеріалах справи /а.с. 14, 56-63/.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судовим розглядом встановлено, ГУ ДПС у Полтавській області сформовано податкову вимогу форми "Ф" №873-17 від 29.01.2019, яка направлена рекомендованим листом на адресу відповідача 30.01.2019 та повернулась з відміткою оператора поштового зв`язку "адресат не проживає"

Відповідно до пункту 42.1 статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу, і відображатися в електронному кабінеті.

Пунктом 42.2 тієї ж статті встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

В силу пункту 42.5 статті 42 того ж кодексу у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

З огляду на приписи наведених норм, податкова вимога вважається врученою відповідачу.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з приписами пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачем доведено наявність узгодженої суми податкового боргу, а відповідачем не оскаржено податкову вимогу та не подано уточнюючих декларацій (розрахунків) по раніше задекларованих податкових зобов`язаннях, а відтак не спростовано наявності узгодженої податкової заборгованості, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовна вимога до ОСОБА_1 про стягнення коштів у сумі 379764,01 грн за податковим боргом з орендної плати заявлена позивачем правомірно, а тому підлягає задоволенню.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 року по справі № 440/5409/23 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 по справі № 440/5409/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 13.11.2023 року