Справа № 805/506/17-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року Справа№805/506/17-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС України у Донецькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

Маріупольська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецької області звернулась до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , просила стягнути з відповідача на користь держави податкову заборгованість з орендної плати з фізичних осіб у сумі 59413,91 грн. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що станом на теперішній час у добровільному порядку сума податкового боргу по орендній платі за землю у розмірі 59413,91 грн не сплачена відповідачем, що є підставою для стягнення її у судовому порядку.

Верховним Судом 25.07.2023 скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06.03.2017 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.07.2017, справу №805/506/17-а направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції Верховний Суд зазначив, що Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII, який набув чинності 15.10.2014 є спеціальним законом у спірних правовідносинах і згідно з частиною третьою статті 11 цього Закону закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Відтак, положення цього Закону підлягають застосуванню до спірних правовідносин, які виникли та існували з 14.04.2014 по 08.06.2014, незалежно від того, що ПК України відповідних положень не містить. Зауважив, що судами не надано оцінку необхідності застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та не врахована наявність судового рішення про стягнення орендної плати за землю.

21 серпня 2023 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду справу прийнято до провадження суддею Кошкош О.О. Призначено розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду замінено Маріупольську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецької області його правонаступником Головним управлінням ДПС у Донецькій області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44070187).

На виконання вимог ухвали від 12.09.2023 суб`єктом владних повноважень надані пояснення та докази по справі.

Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив таке.

12 липня 2005 року між орендодавцем Маріупольською міською радою та орендарями: приватним підприємцем ОСОБА_1 , громадянкою ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки. Предметом договору є прийняття орендарями, в рівних частках кожний, в строкове платне користування земельних ділянок, що знаходяться по АДРЕСА_1 загальною площею 0,2311 га та 0,0341 га. Термін дії договору - 16.09.2015. Згідно п.10 вищезазначеного договору орендна плата вноситься щорічно у розмірі 2% від грошової оцінки земельної ділянки за рік. Згідно п.8 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 395 грн/м2 та 126,47 грн/м2. Договір зареєстровано у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" у книзі 18.10.2005 за №04.05.162.00302. 24 січня 2011 року до п.10 договору від 18.10.2005 №04.05.162.00302 внесені зміни щодо орендної плати, а саме «2%» замінено на «3%».

Згідно листа КП «Горарбюро» м.Маріуполя від 06.01.2006 №6/2 магазину непродовольчих товарів ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 присвоєно нову адресу: АДРЕСА_2 (а.с.125).

21 січня 2014 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подана звітна податкова декларація з орендної плати за землю за 2014 рік, в якій визначені суми орендної плати за землю у розмірі 63081,20 грн, в т.ч. щомісячно з січня по листопад 2014 року - по 5256,77 грн, грудень 2014 року - 5276,73 грн. Згідно додатку до декларації орендна плата розрахована не земельну ділянку загальною площею 0,2311 га та 0,0341 га, що розташована в АДРЕСА_2 . Дата укладання договору - 12.07.2005, термін дії договору - 16.09.2015.

06 червня 2016 року ФОП ОСОБА_1 сплачено 6458,20 грн відповідно до платіжного доручення від 06.06.2016 №@2PL768480.

Судом встановлено, що у зв`язку із сплатою 06.06.2016 податкового боргу у розмірі 6458,20 грн контролюючим органом нарахована пеня у розмірі 2791,63 грн, а саме за період з 01.06.2014 по 05.06.2016 у розмірі 2288,26 грн, за період з 29.06.2014 по 05.06.2014 у розмірі 503,37 грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку податковий борг у розмірі 59413,91 грн виник у зв`язку із несплатою податкового зобов`язання з плати за землю, визначеного у податковій декларації від 24.01.2014 №900215404, а саме:

4054,62 грн по терміну сплати 30.03.2014 (за лютий 2014 року),

5256,77 грн по терміну сплати 30.04.2014 (за березень 2014 року),

5256,77 грн по терміну сплати 30.05.2014 (за квітень 2014 року),

5256,77 грн по терміну сплати 30.06.2014 (за травень 2014 року),

5256,77 грн по терміну сплати 30.07.2014 (за червень 2014 року),

5256,77 грн по терміну сплати 30.08.2014 (за липень 2014 року),

5256,77 грн по терміну сплати 30.09.2014 (за серпень 2014 року),

5256,77 грн по терміну сплати 30.10.2014 (за вересень 2014 року),

5256,77 грн по терміну сплати 30.11.2014 (за жовтень 2014 року),

5256,77 грн по терміну сплати 30.12.2014 (за листопад 2014 року),

5256,73 грн по терміну сплати 30.01.2015 (за грудень 2014 року),

а також нарахованої за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання пені у розмірі 2791,63 грн.

Враховуючи те, що сума податкового зобов`язання самостійно платником не сплачена, позивач звернувся до суду із позовом щодо стягнення боргу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Аналогічний обов`язок платника податків закріплений і в підпункті 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, згідно з яким платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).

Згідно п.п.288.1, 288.3, 288.4 ст. 288 ПУ України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до пункту 288.7 статті 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Платники плати за землю самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями (пункт 286.2 статті 286 ПК України).

Податкове зобов`язання щодо плати за землю визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.3 статті 287 ПК України).

Разом з цим, Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Верховна Рада України 02.09.2014 прийняла Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII, який набув чинності 15.10.2014 (далі - Закон №1669-VII), в якому визначені тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1669-VII період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до статті 6 Закону 1669-VII (у редакції, чинній до 08.06.2016) під час проведення антитерористичної операції звільнено суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Законом України Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування від 17.05.2016 № 1365-VIII, який набрав законної сили 08.06.2016, внесені зміни до Закону №1669-VII, якими доповнено пункт 4 до статті 4 Закону наступного змісту: "Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Вказаним Законом також змінено редакцію статті 6 Закону №1669-VII, яка з 08.06.2016 передбачає звільнення суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.

Скасовуючи рішення місцевого та апеляційного судів, Верховний Суд у постанові від 25.07.2023 №805/506/17-а зазначив, що Закон №1669-VII є спеціальним законом у спірних правовідносинах і згідно з частиною третьою статті 11 цього Закону закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Відтак, положення цього Закону підлягають застосуванню до спірних правовідносин, які виникли і існували з 14.04.2014 по 08.06.2016, незалежно від того, що Податкового кодексу України відповідних положень не містить.

Вирішуючи питання щодо належності орендованої відповідачем земельної ділянки до територій, які входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та/або Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення суд зазначає таке.

Під час розгляду справи судом встановлено, що суб`єктом господарювання (відповідачем) у податковій декларації з плати за землю у 2014 році визначена сума орендної плати за землі (0,2311 га та 0,0341 га), що розташовані на території міста Маріуполя Донецької області.

Згідно з частиною другою статті 1 Закону №1669-VII територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1669 затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Відповідно до вказаного Додатку в розділі "Донецька область" пункт "Міста обласного значення" під номером 20, зокрема, зазначено: м. Маріуполь (Маріупольська міська рада).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053" (далі за текстом - Розпорядження КМУ № 1079-р) зупинена дія розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р.

Розпорядженням КМУ № 1275-р на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1669 затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Відповідно до Додатку в розділі "Донецька область" пункт "Міста обласного значення" під номером 15, зокрема, зазначено: м. Маріуполь (Маріупольська міська рада).

Пунктом 3 Розпорядження КМУ № 1275-р визнано такими, що втратили чинність розпорядження КМУ № 1053-р та розпорядження КМУ № 1079-р.

Таким чином, місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) Донецької області є населеним пунктом, на території якого з 14.04.2014 до 08.06.2016 здійснювалась антитерористична операція.

З огляду на викладене, відповідач у період з 14.04.2014 по 30.01.2015 (термін сплати орендної плати за землю за грудень 2014 року, в межах заявлених позовних вимог) звільнений від сплати орендної плати за землю в силу вимог статті 6 Закону №1669-VII, оскільки здійснює господарську діяльність на земельній ділянці міста Маріуполя.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення орендної плати за період з 14.04.2014 по 30.01.2015 (термін сплати орендної плати за землю за грудень 2014 року) задоволенню не підлягають.

Доводи контролюючого органу про відсутність підстав для застосування до відповідача положень законодавства про звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності з огляду на те, що відповідачем подана податкова декларація, в якій визначені суми, що підлягають сплаті, суд вважає неприйнятними, з огляду на те, що будь яких застережень в цій частині Закон №1669-VII не містить, а податкова декларація подана до набрання чинності Закону №1669-VII.

Щодо орендної плати за землі площею 0,2311 га та 0,0341 га, яка визначена у податковій декларації відповідача за 2014 рік, а саме за лютий 2014 року (по терміну сплати 30.03.2014), частина за березень 2014 року (за період по 14 квітня 2014 року) суд зазначає таке.

Підставою для нарахування орендної плати за земельні ділянки площею 0,2311 га та 0,0341 га є договір оренди від 12.07.2005. Під час розгляду справи судом встановлено, що предметом договору оренди земельної ділянки від 12.07.2005 є надання орендарям, а саме ПП ОСОБА_1 та громадянці ОСОБА_2 , в рівних частках кожному в строкове платне користування земельних ділянок площею 0,2311 га та 0,0341 га.

Отже, платниками орендної плати за визначені земельні ділянки в рівних долях є орендарі, а саме ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Згідно наданої ФОП ОСОБА_1 звітної податкової декларації (від 21.01.2014) загальна сума орендної плати за землю за 2014 рік складає 63081,20 грн, в т.ч. щомісячно з січня по листопад 2014 року - по 5256,77 грн, грудень 2014 року - 5276,73 грн.

Під час розгляду справи судом встановлено, що сума орендної плати за землю на 2014 рік у розмірі 63081,20 грн обрахована виходячи із 3% від грошової оцінки обох земельних ділянок (0,2311 га та 0,0341 га) на рік (п.10 договору оренди з урахуванням внесених змін). Нормативна грошова оцінка земель, яка проведена за вихідними даними на 2011 рік, з урахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель врахованих шляхом кумуляції на 2014 рік складає: 859,16 грн/кв.м по земельній ділянці загальною площею 0,2311 га, 343,66 грн/кв.м по земельній ділянці загальною площею 0,0341 га. Отже, в податковій декларації визначена загальна сума орендної плати за землі площами 0,2311 га та 0,0341 га без урахування визначених в договорі оренди часток користування орендарями.

Судом також встановлено, що у 2015 році прокурор Маріупольської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради звернувся до Жовтневого районного суду м.Маріуполя із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Жовтнева ОДПІ м.Маріуполя ГУ ДФС в Донецькій області. Просив стягнути заборгованість за договором оренди землі. З рішення вбачається, що первинно до стягнення заявлено суму боргу, яка станом на 03.02.2015 складала 68108,78 грн за період з січня 2014 року по грудень 2014 року, в т.ч. пеня у розмірі 4966,81 грн.

10 березня 2015 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя прийнято заочне рішення по справі №263/1638/15-ц (провадження №2/263/890/2015), яким стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Маріупольської міської ради заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою у розмірі 68108,78 грн.

Під час перегляду заочного рішення від 10.03.2015 по справі №263/1638/15-ц представник прокуратури уточнив позовні вимоги та з врахуванням вимог ст.6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення терористичної операції» просив суд стягнути в рівних частках з відповідачів 12917,84 грн (тобто по 6458,92 грн з кожного) орендної плати за користування земельною ділянкою за період з лютого 2014 рокі по 14.04.2014 (абзац другий описової частини рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 04.04.2016 №263/1638/15-ц (провадження №2/263/30/2016)).

04 квітня 2016 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя прийнято рішення по справі №263/1638/15-ц, яким стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Маріупольської міської ради заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за період з 01.01.2014 по 13.04.2014 в сумі 12917,84 грн, тобто по 6458,92 грн з кожного. Під час розгляду справи №263/1638/15-ц судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є співвласниками будівлі по АДРЕСА_2 , кожному належить по ? частці, тобто цим особам будівля належить на праві спільної власності. За результатом розгляду справи, судом зроблено висновок про те, що у зв`язку із становленням неналежного виконання відповідачами обов`язку щодо своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку з відповідачів на користь Маріупольської міської ради підлягає стягненню заборгованість з орендної плати за землю та пеня за період з 01.01.2014 по 13.04.2014 в сумі 12917,84 грн. Сума заборгованості розрахована виходячи з наступного: 5256,74 грн - орендна плата, що підлягала сплаті у лютому 2014 року, 5256,77 - орендна плата, що підлягала сплаті у березні 2014 року, 44 грн - пеня, що підлягала сплаті у березні 2014 року, 2360,27 грн - орендна плата та пеня, що підлягали сплаті у квітні 2014 року (по 13.04.2014 включно) виходячи із 13 днів по 181,56 грн ([5256,77 грн /орендна плата/ + 190,07 грн /пеня/] / 30 днів). Рішення по справі №263/1638/15-ц (провадження №2/263/30/2016) набрало законної сили 15.04.2016. Згідно п.129-1 Конституції України воно є обов`язковим до виконання.

Отже, рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 04.04.2016 по справі №263/1638/15-ц, яке набрало законної сили, в дольовому порядку стягнуто повну орендну плату за земельні ділянки площею 0,2311 га та 0,0341 га за період з 01.01.2014 по 13.04.2014 з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . До стягнутої заборгованості, зокрема входить 5256,74 грн - орендна плата за січень 2014 року по терміну сплаті 02.03.2014, 5256,77 грн - орендна плата за лютий 2014 року по терміну сплаті 02.03.2014, [5256,77 грн / 30 днів] * 13 днів - частина орендної плати за березень 2014 року (по 14.04.2014).

Суд враховує посилання позивача на те, що податковим боргом є сума грошового зобов`язання, самостійно узгоджена платником податків (в т.ч. визначена у податковій декларації) та не сплачена у встановлений строк. Сума такого податкового боргу підлягає стягненню у судовому порядку. У спірних правовідносинах мова йде про суму орендної плати за період з 01.01.2014 по 13.04.2014, що визначена у податковій декларації за 2014 рік.

Разом з цим, суд наголошує, що сума орендної плати за землю за період з 01.01.2014 по 13.04.2014, підставою для нарахування якої є договір оренди земельної ділянки від 12.07.2005, стягнута у повному обсязі з орендарів, а саме з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (справа №263/1638/15-ц).

Стягнення «додаткових» сум оренди за період з 01.01.2014 по 13.04.2014 призведе до сплати податку у розмірі більшому ніж передбачено чинним податковим законодавством та вплине на майновий інтерес відповідача.

Сплата податку у більшому розмірі ніж встановлено Податковим кодексом України суперечить основному принципу податкового законодавства, а саме «загальності оподаткування», визначення якого наведене в п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України), а також суперечить вимогам ст.67 Конституції України щодо обов`язку сплати податку у розмірі, встановленому законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу національних судів щодо дотримання справедливого балансу між інтересами суспільства і вимогами захисту приватних інтересів окремої особи, в т.ч. майнових в контексті дотримання положень ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод. У своїх рішеннях зазначав, що втручання в право безперешкодного користування майном має супроводжуватися дотриманням «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства і необхідністю дотримання фундаментальних прав людини. Зокрема вимагається, щоб існувала розумна пропорційність між вжитими державою заходами щодо обмеження права власності та метою, на яку вони були спрямовані. (рішення Європейського суду у справах «Прессос Компанія Нав`єра С.А. та інші проти Бельгії», «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», «Шассанью та інші проти Франції», «Колишнього короля Греції та інших проти Греції»).

Враховуючи те, що стягнення з відповідача податку (орендної плати) за період з 01.01.2014 по 13.04.2014 призведе до сплати податку у розмірі більшому ніж передбачено Податковим кодексом України та вплине на його майновий інтерес, з метою дотримання справедливого балансу між захистом права на майно відповідача та вимогами, продиктованими податковим законодавством, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення орендної плати за землі площею 0,2311 га та 0,0341 га, яка визначена у податковій декларації відповідача за 2014 рік, а саме за лютий 2014 року (по терміну сплати 30.03.2014), частина за березень 2014 року (за період по 14 квітня 2014 року).

Щодо стягнення пені у розмірі 2791,63 грн суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи судом встановлено, що пеня нарахована за період з 01.06.2014 по 05.06.2014 у розмірі 2288,26 грн та з 29.06.2014 по 05.06.2014 у розмірі 503,37 грн у зв`язку із погашенням податкового боргу у розмірі 6458,92 грн (платіжне доручення від 06.06.2014 №@2PL768480), що виник у період з 01.01.2014 по 13.04.2014. Податковий борг у розмірі 6458,92 грн стягнуто в судовому порядку (справа №263/1638/15-ц (провадження №2/263/30/2016)).

Відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Підпунктами 14.1.39, 14.1.136, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності; орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Отже, не сплачена пеня є податковим боргом у розумінні вищенаведених положень.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

04 серпня 2016 року Маріупольською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області складена податкова вимога № 63-12 щодо сплати ОСОБА_1 податкового боргу за узгодженими грошовими зобов`язаннями, який станом на 03.08.2016 складає 68830,51 грн, у т.ч. за основним платежем у розмірі 68320,51 грн, штрафні санкції - 510 грн.

Податкова вимога надіслана на податкову адресу відповідача рекомендованим листом, однак повернута на адресу відправника 19.11.2016 із зазначенням причин - «за закінченням терміну зберігання» та вважається врученою.

Докази оскарження податкової вимоги в адміністративному чи судовому порядку в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Та відповідно до пункту 87.2 статті 87 Податкового кодексу України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

З урахуванням викладеного, стягненню підлягає сума податкового боргу у розмірі 2791,63 грн.

Керуючись ст.ст.7,9,139, 241-246,250, 255,262,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС України у Донецькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь держави заборгованість з орендної плати з фізичних осіб у сумі 2791 (дві тисячі сімсот дев`яносто одна) грн. 63 коп.

В частині стягнення податкового боргу у розмірі 56622,28 грн відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош