Справа № 160/21574/23
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «АЛЬФАТЕХ» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,
25.08.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «АЛЬФАТЕХ» (далі - позивач) до Львівської митниці (далі - відповідач), у якій просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості, тобто його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено митним органом. Позивач також зауважує, що у положенні пункту 2 частини другої статті 52 МКУ робиться наголос не на самому обов`язку надавати відомості, а на тому, якими мають бути ці відомості, в той час як сам обов`язок подання відомостей закріплений у частині першій статті 53 МКУ. При цьому на думку позивача факт подання документів разом із митною декларацією є підставою для застосування правових наслідків презумпції автоматичного визнання митної вартості. Загалом, як зазначає позивач, за результатами процедури консультації вбачається суто формальний підхід митного органу до митної процедури, що межує із надмірним формалізмом та зводиться до створення штучних підстав для завищення митної вартості товарів. Зважаючи на викладене, позивач вважає, що оскаржуване рішення прийнято митним органом всупереч чинному законодавству в сфері митної справи, а саме, не взято до уваги докази, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, натомість митний орган неправомірно акцентував увагу на другорядних документах (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України), які можуть застосовуватися лише після обґрунтування недостатності першорядних документів (ч. 2 cт. 53 Митного кодексу України), чого митним органом зроблено не було.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Ухвалою суду від 29.08.2023 відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Адміністративний позов та копія ухвали від 29.08.2023 отримані відповідачем в системі «Електронний суд» 25.08.2023 та 29.08.2023 відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Відповідно до ч. 7 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
З аналізу наведених норм законодавства встановлено, що у випадку реєстрації учасника судового процесу в системі «Електронний суд», суд повідомляє вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі.
Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідачем, на виконання ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не було надіслано до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не було повідомлено про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Основним видом діяльності за КВЕД є: 46.63 Оптова торгівля машинами й устаткованням для добувної промисловості та будівництва.
14.11.2022 між компанією TRIANGLE TYRE CO., LTD, Китай (продавець) та ТОВ «ТД «АЛЬФАТЕХ» (покупець) укладено контракт №TR-141122, у відповідності до умов якого продавець продасть, а покупець купить на умовах FОВ Qingdо, Китай (відповідно до Інкотермс 2010) шини вантажні, що іменуються надалі «Товар», в асортименті та кількостях, зазначених у відповідних специфікаціях (далі Специфікація), які є невід`ємною частиною цього Контракту.
У відповідності до пункту 2 контракту №TR-141122 від 14.11.2022 кількість товару погоджується сторонами та вказується у відповідних специфікаціях до цього контракту.
Пунктом 3 контракту №TR-141122 від 14.11.2022 визначено, що ціна на товар встановлена в доларах США за 1 штуку, погоджується сторонами на кожну партію, що вказується у відповідних специфікації до цього контракту. Орієнтовна сума контракту складає 15000000 доларів США. Сума контракту може бути змінена додатковими угодами до цього контракту.
Згідно з пунктом 4 контракту №TR-141122 від 14.11.2022 умови поставки погоджуються специфікаціями на кожну партію окремо, відповідно до Інкотермс 2010. Міжнародні правила тлумачення торгових термінів - Інкотермс 2010 мають обов`язковий характер для сторін у рамках цього контракту.
Пунктом 8 контракту №TR-141122 від 14.11.2022 встановлено, що на відвантажений товар, продавець надає покупцеві в електронному форматі такі документи:
- комерційний інвойс;
На виконання умов контракту №TR-141122 від 14.11.2022 сторонами укладено специфікацію №3 від 13.01.2023, у відповідності до якої сторонами погоджено наступні умови:
- Умови постачання: FOB QINGDAO;
- Відправник: Triangle Tyre Co., Ltd;
- Торгова марка: TRIANGLE;
- Загальна вартість доставки: 1076279,50 доларів США;
- Оплата: 100% передоплата;
- Доставка: протягом 120 днів після оплати;
- Країна походження: Китай;
- Місце постачання товару: Україна.
- шина 265/70R19.5-18PR TR657 143/141J (індекс навантаження 143/141, індекс швидкості J, посадочний діаметр - 19.5) - 80 шт.;
- шина 265/70R19.5-18PR TR675 143/141J (індекс навантаження 143/141, індекс швидкості J, посадочний діаметр - 19.5) - 80 шт.;
- шина 265/70R19.5-18PR TRD06 143/141J (індекс навантаження 143/141, індекс швидкості J, посадочний діаметр - 19.5) - 80 шт.;
- шина 275/70R22.5-18PR TR615 152/148J (індекс навантаження 152/148, індекс швидкості J, посадочний діаметр - 22.5) - 100 шт.;
- шина 295/80R22.5-18PR TRD06 152/149L ( індекс навантаження 152/149, індекс швидкості L, посадочний діаметр - 22.5 ) - 24 шт.
До вказаної ЕМД позивач додав наступні документи:
- коносамент №UTRUST23040816 від 01.05.2023;
- коносамент №MEDUQB788634 від 01.05.2023;
- автотранспортна накладна (СМR) від 26.06.2023;
- платіжна інструкція №85 від 23.01.2023;
- платіжна інструкція №87 від 14.03.2023;
- платіжна інструкція №89 від 23.03.2023;
- рахунок №2290 від 26.06.2023;
- рахунок №43 від 26.06.2023;
- лист від ТОВ «ТД «АРНА» №2606 від 26.06.2023;
- лист від ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС» №27.06/23-10 від 20.06.2023;
- специфікація №3 від 13.01.2023;
- контракт №TR-141122 від 14.11.2022;
- комерційна пропозиція (offer) №0297/1588-3 від 25.03.2023;
Розглянувши подані позивачем документи, Львівська митниця встановила, що документи не містять достатньої інформації, необхідної для визначення числових значень складових митної вартості, та під час проведення консультації Львівська митниця надіслала позивачу електронне повідомлення про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових (за наявності) документів відповідно до ч.3 статті 53 МК України.
У відповідь на електронне повідомлення відповідача щодо витребування митним органом у декларанта додаткових документів, позивач надав митному органу сертифікат дилера (Dealer certificate) та повідомив митний орган, що не має можливості подати інші додаткові витребувані митним органом документи.
У подальшому, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/000151/2 від 30.06.2023, яким скоригована митна вартість оцінюваних товарів до 136,46 доларів США/одиниця.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд керується з наступним.
Частиною 1 ст. 7 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України).
Відповідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.
Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 ст. 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Передбачене частиною п`ятою статті 54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Так, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України.
З матеріалів справи видно, що оскаржуваними рішеннями, митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, як надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.
Стосовно порушень, визначених митницею, що стали передумовою прийняття рішення №UA209000/2023/000151/2 від 30.06.2023, суд зазначає наступне.
Відповідач в графі 33 додатку до рішення №UA209000/2023/000151/2 від 30.06.2023 зазначив, що надані банківські платіжні документи №85 від 23.01.2023 (280000 USD), №87 від 14.03.2023 (130000 USD), №89 від 23.03.2023 (170000 USD) у гр. 70 містять посилання на документи, на підставі яких проводилось перерахування коштів за ввезений товар, а саме: специфікацію №3 від 13.01.2023 та зовнішньоекономічний договір №TR-141122 від 14.11.2022. Подана до митного оформлення специфікація №3 від 13.01.2023 видана на суму 1076279,50 USD. Банківськими платіжними документами здійснено проплату за товар в сумі 580000 USD, однак умовами оплати за товар передбачено 100% передоплата. Платіжні доручення неможливо ідентифікувати з даною поставкою.
З цього приводу суд зазначає наступне.
Так, позивачем як до суду, так і до митного органу надано платіжні інструкції №85 від 23.01.2023 на суму 280000,00 доларів США, №87 від 14.03.2023 на суму 130000,00 доларів США, №89 від 23.03.2023 170000,00 доларів США. Загальна сума вказаних платіжних інструкцій складає 580000,00 доларів США.
У відповідності до змісту платіжних інструкцій №85 від 23.01.2023, №87 від 14.03.2023, №89 від 23.03.2023 платником є ТОВ «ТД «АЛЬФАТЕХ», отримувачем є TRIANGLE TYRE CO., LTD, призначення платежу: prepayment for tyres according to specification 3 dd 13.01.2023 contract TR141122 dd 14.11.2022, UKTZED 4011.
Отже, з наведеного чітко видно, що оплати згідно наведених платіжних інструкцій здійснено за поставку товару по специфікації №3 від 13.01.2023 до контракту №TR141122 від 14.11.2022.
Щодо умов оплати та наявності підтвердження здійснення позивачем повної оплати за поставку товару, суд зазначає наступне.
Верховним Судом, при прийнятті рішень у справах про коригування митної вартості неодноразово висловлювались наступні правові висновки щодо умов оплати за товар: у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №804/4680/16.
Відмова у митному оформленні має бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими недоліками, у зв`язку з якими митним органом витребувані додаткові документи.
Аналогічний правовий висновок здійснений Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 у справі №815/3142/17.
Отже, вказані зауваження відповідача жодним чином не впливають на формування числових складових митної вартості товару. Водночас декларант надав відповідачу всі необхідні документи із поданням митної декларації, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною контракту.
Так, у відповідності до пункту 7 контракту №TR141122 від 14.11.2022 платіж за товар, проданий за цим контрактом, провадиться в доларах США на рахунок продавця, зазначеного в п. 14 цього контракту. Умови оплати погоджуються сторонами на кожну партію окремо, що вказується на відповідних специфікації до цього контракту.
Згідно наведених положень контракту №TR141122 від 14.11.2022 сторони чітко погодили, що реквізити для оплати товару вказуються саме у розділі 14 зазначеного контракту, в той час, як умови оплати погоджуються сторонами у специфікації до нього.
Таким чином, зауваження відповідача в цій частині спростовуються безпосередньо змістом самого контракту №TR141122 від 14.11.2022, а отже, не можуть бути прийняті до уваги.
Водночас всі надані позивачем як до суду, так і до митного органу документи не містять жодних розбіжностей, надають можливість ідентифікувати найменування, кількість, вартість, порядок та факт поставки товару, а дані, вказані у зазначених документах кореспондуються між собою.
В графі 33 додатку до оскаржуваного рішення відповідач також зазначив, що відповідно до вимог ЗУ «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 №57-V та ст.6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) у гр. 16 та 23 CMR-зазначається ім`я, адреса та штамп перевізника. У CMR від 26.06.2023 - наявні печатки та реквізити «LLC «TD «Arna», місцем доставки вантажу є Підгороднє (Україна). Рахунком про транспортні витрати від 26.06.2023 №43, який видано ТОВ «ТД «Арна», зазначено, що місцем доставки вантажу є Орлівщина. Договір та заявка на перевезення відсутні.
Так, позивачем до суду надано договір №0808 про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні від 08.08.2022, який укладено між ТОВ «ТД «Арна» (експедитор) та ТОВ «ТД «АЛЬФАТЕХ» (замовник).
У відповідності до умов вказаного договору експедитор, діючи від свого імені та за рахунок замовника, у межах даного договору організовує виконання транспортно-експедиційних послуг, визначених договором про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні шляхом залучення найманого або власного вантажного транспорту, керуючись законами України «Про транспортно-Експедиторську діяльність», «Про автомобільний транспорт», «Про транзит вантажів», Цивільним та Господарським кодексом України, Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів дорогами (КДПВ), Женева, 19.05.1956 р. та Протоколом до неї від 05.07.1978 р., Митною конвенцією про міжнародні перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП від 14.11.1975 р., Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом України та іншими нормативними актами, що регулюють правові відносини в галузі перевезень вантажів в межах України та в міжнародному сполученні і угод в галузі міжнародних перевезень.
На підтвердження взаємовідносин з ТОВ «ТД «Арна» позивачем до суду надано довідку №2606 від 26.06.2023 про транспортні витрати, яка надавалась позивачем до митного оформлення товару, у відповідності до якої вартість транспортних послуг з перевезення шин вантажних для ТОВ «Торговий Дім «АЛЬФАТЕХ» з Польща (Гданськ) Краковець - Україна (с. Орловщина, Дніпропетровська обл.), автомобілем AE4225XA/AE8586XF становлять:
З огляду на викладене, позивачем належним чином підтверджено факт надання експедиторських послуг, їх об`єм та вартість, яка згодом була включена позивачем до митної вартості товару.
Також, в графі 33 додатку до оскаржуваного рішення відповідач зазначив, що рахунком на оплату №2290 від 26.06.2023 (видано ТОВ «Хіллдом Логістікс») передбачено оплату послуг з морського перевезення контейнера MSDU8837842. Документи, які б підтверджували взаємовідносини названих сторін відсутні. Договір на перевезення вантажу до митного оформлення не надано.
Загальний розмір транспортних витрати на доставку вантажу склав 113775,20 грн.
З огляду на викладене, позивачем належним чином підтверджено факт надання транспортних послуг, їх об`єм та вартість, яка згодом була включена позивачем до митної вартості товару.
В графі 33 додатку до оскаржуваного рішення відповідачем також зазначено, що в рахунку про транспортні витрати від 26.06.2023 №2290 експедиторська винагорода включена лише на території України, що може свідчити про наявність у ТОВ «ТД «АЛЬФАТЕХ» інших витрат, пов`язаних з транспортуванням товару до митного кордону України, які не були враховані при розрахунку митної вартості.
З цього приводу суд зазначає, що позивачем як до суду, так і до митного органу надано документи, які підтверджують надання транспортних послуг ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС» від порту Ціндао, Китай до Гданську, Польща, а також документи на підтвердження надання експедиторських послуг ТОВ «ТД «Арна» від Гданську, Польща до с.Орловщина, Дніпропетровська обл., Україна.
Таким чином, позивачем надано відповідачу під час митного оформлення документи, які підтверджують всі витрати на транспортування товару, в тому числі і по території України.
Крім того, в графі 33 додатку до оскаржуваного рішення відповідачем зазначено, що між коносаментом №UTRUST23040816 від 01.05.2023 (Triangle Tyre Co., LTD / TD Alfatech LTD.) та морською накладною №MEDUQB788634 від 01.05.2023 (Hengxian Trading Corporation Limited / ICS LTD) встановлено розбіжності щодо відправника товару та отримувача.
В першу чергу суд зазначає, що як коносамент №UTRUST23040816 від 01.05.2023, так і морська накладна №MEDUQB788634 містять один і той номер контейнеру, в якому відбувалась поставка товару, а саме, MSDU8837842.
Так, як видно із опису наведених документів, за своїм змістом коносамент №UTRUST23040816 від 01.05.2023 є морським коносаментом, в той час як накладна №MEDUQB788634 від 01.05.2023 є морською накладною.
Відповідності до статі 134 Морського кодексу документами, що підтверджують наявність і зміст договору морського перевезення вантажу, є:
1) рейсовий чартер - якщо договір передбачає умову надання для перевезення всього судна, його частини або окремих суднових приміщень;
2) коносамент - якщо договір не передбачає умови, зазначеної в пункті 1 цієї статті;
3) інші письмові докази.
Статтею 135 Морського кодексу встановлено, що правовідносини між перевізником і одержувачем вантажу визначаються коносаментом. Умови договору морського перевезення, не викладені в коносаменті, обов`язкові для одержувача, якщо в коносаменті зроблено посилання на документ, в якому вони викладені.
Водночас у відповідності до пункту Закон України «Про внутрішній водний транспорт» №1054-IX від 03.12.2020 для кожного перевезення вантажу судном внутрішнього водного плавання перевізник оформлює перевізний документ (транспортна накладна, внутрішній коносамент або коносамент), у тому числі в разі перевезення власного вантажу. Перевізний документ засвідчує факт прийняття перевізником вантажу до перевезення у стані, описаному в транспортному документі. Оформлення коносаменту для транзитних і міжнародних перевезень є обов`язковим.
Таким чином, різниця між вказаними транспортними документами полягає у тому, що морська накладна не є документом, що встановлює за сторонами право на вантаж. Морська накладна є документом внутрішнього водного плавання і таким чином відображає частину певного морського шляху на внутрішній території будь-якої країни.
В свою чергу коносамент транзитних і міжнародних перевезень є обов`язковим документом та відображає повні данні щодо сторін договору морського перевезення.
Саме тому коносаментом №UTRUST23040816 від 01.05.2023 належним чином підтверджено продавця та покупця товару, які є сторонами контракту №TR-141122 від 14.11.2022, в той час як морською накладною №MEDUQB788634 від 01.05.2023 відображено проміжних учасників ланцюгу морського постачання на певному відрізку морського постачання.
Щодо інших тверджень митного органу, які визначені як підстави для помилковості визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, суд виходить з того, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Так, Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
При цьому такі посилання митного органу не заслуговують на увагу, оскільки визначаючи зазначені недоліки, відповідач не наводить посилань на розбіжності у числових значеннях складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити наступне.
Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 у справі №818/1186/17 зазначено, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 у справі №809/1174/17 в рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 08.02.2019 у справі №825/648/17, від 26.05.2022 у справі №560/355/19.
Суд також не бере до уваги посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в цьому випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Зважаючи на викладене, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача стосовно неможливості перевірки митної вартості товару за відсутності вказаних відомостей.
Інші підстави, зазначені у спірних рішеннях про коригування митної вартості суд не бере до уваги, оскільки такі підстави не передбачені частинами 2-4 статті 53 МКУ.
Відтак, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про непідтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості.
Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів орган доходів і зборів повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди (контракту) щодо товару, який імпортується, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також, що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.
Беручи до уваги, що відсутність у позивача витребуваних відповідачем додаткових документів ніяким чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. А наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. У зв`язку з цим неподання позивачем (декларантом) запитуваних (витребуваних) відповідачем додаткових документів з об`єктивних причин, зокрема, з причин їх невизначеності та відсутності, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не може бути достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості, а також не може бути підставою для прийняття оскаржуваних рішень та здійснення коригування митної вартості.
З урахуванням викладеного, суд робить висновок, що митним органом спірне рішення прийнято без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства, тому, як наслідок, є протиправним, а відтак, вказане рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок про задоволення позовної заяви.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський