Справа № 140/9346/23
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 140/9346/23 пров. № А/857/17610/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевич Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Виробничо-комерційного приватного підприємства "Агропромтехцентр" на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року у справі № 140/9346/23 за адміністративним позовом Виробничо-комерційного приватного підприємства "Агропромтехцентр" до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

суддя в 1-й інстанції Сорока Ю.Ю.,

час ухвалення рішення 08.09.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

Виробничо-комерційне приватне підприємство Агропромтехцентр звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.03.2023 року № на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 431955 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головного управління ДПС у Волинській області на підставі акту перевірки від 10.02.2023 №1753/07-09/20133772 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ВКПП Агропромтехцентр , щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2022 року від`ємного значення податку на додану вартість, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування з бюджету, яким встановлено порушення позивачем вимог зокрема п.44.1 ст.44, пп.188.1. ст.188, п.187.1 ст.187, абз г п. 198.5 ст.198, п.201.1, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-Vl із змінами та доповненнями, оскільки ним завищено суму від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 431955,00 грн, винесено, зокрема, податкове повідомлення-рішення від 07.03.2023 року №, яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 431955,00 грн.

Позивач із податковим повідомленням-рішенням не погоджується та вважає його такими, що суперечить положенням чинного законодавства та фактичним обставинам, а відтак таким, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Зокрема, безпідставним є висновок відповідача в акті перевірки про те, що коли у позивача відсутні власні та/або орендовані землі у господарській діяльності, це означає, що ТМЦ використані в операціях, що не є господарською діяльністю позивача.

Зазначає, що податковим законодавством не передбачено, що списання матеріалів має здійснюватися саме на власні та/або орендовані землі, а відтак чи є відповідні землі власними та/або орендованими - не має значення для можливості списання на них матеріалів - і тим паче не може свідчити про те, що відповідні операції не є господарською діяльністю платника податків.

А тому, у розглядуваній ситуації належність або неналежність відповідних земельних ділянок, на які здійснено списання ТМЦ та вартості робіт/послуг з виконання ремонтно-будівельних робіт, позивачу, згідно накладних-вимог на відпуск матеріалів, не свідчить і не може свідчити про те, що матеріали використані платником в операціях, що не є господарською діяльністю.

При цьому, стверджує, що списання будівельних матеріалів для облаштування території під склад здійснювалося на земельні ділянки, які фактично позивачем використовуються для зберігання готової продукції та її завантаження.

Крім цього, на земельну ділянку, засновнику ОСОБА_1 рішенням Ковельської міської ради 27.01.2022 було надано дозвіл для складання проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, однак, на законодавчому рівні, у зв`язку із веденням воєнного стану, було заборонено здійснювати присвоєння кадастрових номерів та передавати у власність земельні ділянки, а тому засновник, а відповідно і позивач не міг належним чином оформити прав на земельну ділянку.

Таким чином, усі матеріали були фактично використані у господарській діяльності, що призвело до досягнення економічного ефекту, тобто вказані матеріали було придбано, транспортовано на територію згаданих земельних ділянок, де вони і зберігались, після чого були використані у власній господарській діяльності позивача.

З наведених підстав позивач просив задовольнити позов повністю.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року у справі № 140/9346/23 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що основною ознакою господарської діяльності у податковому обліку є її мета- отримання доходу.

Відтак, належність або неналежність відповідних земельних ділянок позивачу, на які здійснено списання згідно накладних-вимог на підпуск матеріалів, не свідчить і не може свідчити про те, що матеріали використані платником в операціях, що не є господарською діяльністю.

Апелянт вважає, що предметом доказування у цій справі є та обставина, чи використовується територія, яка була облаштована для зберігання готової продукції та її завантаження в господарській діяльності позивача.

В свою чергу, позивач не заперечує, що є фактичним землекористувачем без належного оформлення прав. Проте немає значення для можливості списання згідно накладних-вимог на відпуск матеріалів саме на власні та/або орендовані землі.

Апелянт наголошує, що всі матеріали були використані в господарській діяльності, що призвело до досягнення економічного ефекту.

Просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року у справі № 140/9346/23 та задовольнити позовні вимоги повністю.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до матеріалів справи долучені первинні документи, що підтверджують витрати на будівництво та списання ТМЦ, проте не надано доказів, що вказане будівництво здійснювалося саме основних засобів.

Таким чином, встановлений перевіркою факт заниження ВКПП Агропромтехцентр податкових зобов`язань з податку на додану вартість всього в сумі 431955 грн, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що Головним управлінням ДПС у Волинській області, на підставі направлень від 20.01.2023 року №157, №158 та наказу Головного управління ДПС у Волинській області від 19.01.2023 №117-п, виданого на підставі п.п.191.1.6 п. 191.1 ст. 191, п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.2 п. 75.1 ст.75, п.п.78.1.8, п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України (далі - 11КУ), на підставі наказу Головного управління ДПС у Волинській області від 19.01.2023 №117-н, проведена документальна позапланова виїзна перевірка Виробничо-комерційного приватного підприємства Агропромтехцентр () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2022 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.12.2022 № від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт перевірки №1753/07-09/20133772 від 10.02.2023, яким встановлено порушення ВКПП Агропромтехцентр, зокрема п.44.1 ст.44, пп.188.1. ст.188, п.187.1 ст.187, абз г п.198.5 ст.198, п.201.1, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-Vl із змінами та доповненнями, зокрема: завищено суму від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 431955,0 грн.

Перевіркою своєчасності, достовірності і повноти визначення суми податкових зобов`язань та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації (рядок 9 (колонка Б) Декларації) встановлено її заниження на 431955 грн, в тому числі: за жовтень 2022 року на суму 1694,40 грн та листопад 2022 року на суму 430260,12 грн, що призвело до завищення на цю ж суму показника рядка 19 Декларації та в подальшому завищення рядка 21 на суму 431955 грн.

ВКПП Агропромтехцентр в періоді, що перевіряється, здійснено придбання товарно-¬ матеріальних цінностей (будівельних матеріалів, запасних частин) що використано для виготовлення власними силами матеріальних активів, облік яких ведеться на рахунку 10 Основні засоби. За даними бухгалтерського обліку дані операції відображено записами по Дт рах.152 Придбання (виготовлення) основних засобів з Кт рах.205 Будівельні матеріали, 207 Запасні частини.

Зведені відомості з обліку витрат на створення матеріальних активів, які не введені в експлуатацію та обліковуються на субрахунку 152 Придбання (виготовлення) основних засобів наведено в Додатку №6 до даного Акту.

Виготовити самостійно основні засоби підприємство може або власними силами (господарським способом), або із залученням зі сторони підрядної організації. Самостійно виготовлені основні засоби повинні зараховуватися на баланс за первісною вартістю.

З метою формування такої первісної вартості спочатку підприємством приймається рішення щодо створення (будівництва) для власних потреб об`єктів основних засобів.

Крім того, отримання у відповідності норм чинного законодавства дозвільних документів на будівництво, оформлення повідомлення про початок виконання підготовчих/будівельних робіт об`єкта основних засобів.

В ході перевірки платником щодо здійснених операцій надано: накази (прийняття рішення щодо будівництва/модернізацїї/реконструкції основних засобів), накладні-вимоги на відпуск матеріалів зі складу, шляхові листи, укладені договори з виконання будівельних/ремонтних робіт, вироблення проектної документації, акти про початок будівництва.

За даними відомостей бухгалтерського обліку субрахунку 152 Придбання (виготовлення) основних засобів обліковано станом на 30.11.2022 року витрати по створенню об`єктів Облаштування території нової в загальній сумі 2338342,26 грн та Прохідна в сумі 14729,88 грн. на земельній ділянці, яка не належить ВКПП Агропромтехцентр на праві власності або оренди.

В ході перевірки ВКПП Агропромтехцентр шодо вищенаведеного надано письмові пояснення, а саме: ...об`єкти будівництва Прохідна, Облаштування території нової відбувається згідно наказу з додатком (план із зазначенням меж земельної ділянки). Вказати кадастровий номер не маємо можливості, так як через військовий стан у державі не можливо провести відповідні роботи по його присвоєнню.

В доповнення до наведеного ВКПП Агропромтехцентр надано 09.02.2023 року до ГУ ДПС у Волинській області лист (вх.№3314/6 від 09.02.2023), яким повідомлено: ...Між ВКПП Агропромтехцентр та ОСОБА_1 досягнуто попередньої усної домовленості щодо майбутнього укладення Договору купівлі-продажу земельної ділянки, орієнтовною площею 0,66 га, що знаходиться за адресою: Ковельська ОТГ, с.Тойкут (землі колишньої Тойкутської сільської ради).

Таким чином, в ході проведення перевірки встановлено відсутність власних та/або орендованих земель у господарській діяльності ВКПП Агропромтехцентр, на які здійснено списання згідно накладних-вимог на відпуск матеріалів, яке оформлене бухгалтерським проведенням Дт.152 - Кт.205, 207 на загальну суму 2353072,14 грн.

Враховуючи вищезазначене, в порушення п.44.1 ст.44, пп.188.1. ст.188, п.187.1 ст.187, абз г п.198.5 ст.198, п.201.1, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України встановлено заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість всього в сумі 431955 грн, в тому числі: за жовтень 2022 року на суму 1694,40 грн та листопад 2022 року на суму 430260,12 грн, що в свою чергу призвело до завищення від`ємного значення (ряд. 19 та 21 Декларації) за листопад 2022 року.

Крім того встановлено, що в порушення п.201.10 ст.201, п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України із змінами та доповненнями, не здійснено реєстрацію податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних на вартість товару, використаного в операціях, що не є господарською діяльністю платника на загальну суму 431954,51 грн, в тому числі: за жовтень 2022 року на суму 1694,40 грн та листопад 2022 року на суму 430260,12 грн.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На підставі акту перевірки №1753/07-09/20133772 від 10.02.2023 Головним управлінням ДПС у Волинській області винесено, зокрема, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 07.03.2023 року №, яким встановлено завищення ВКПП Агропромтехцентр від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 431955,00 грн.

Позивач з висновками, викладеними в акті перевірки №1753/07-09/20133772 від 10.02.2023, та прийнятим на його підставі, зокрема, податковим повідомленням-рішенням від 07.03.2023 року № не погодився та оскаржив його до суду.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Відповідно до приписів пункту 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нормами пункту 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначений статтею 200 ПК України.

Відповідно до пунктів 200.1-200.4 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.1.3 статті 200.1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За правилами статті 200 ПК України сума бюджетного відшкодування залежить від показників податкового зобов`язання та податкового кредиту.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Водночас, нормами п.14.1 ст.14, п.п.14.1.34 п.14.1 ст.14, п.п.14.1.73 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено:

Земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами Землевласники це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності

Землекористувачі юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, ) тому числі на умовах оренди

Право користування земельною ділянкою це юридично забезпечена можливість суб`єкта здійснювати господарське та інше безпосереднє використання земельної ділянки з метою отримання доходів та інших благ матеріального та нематеріального характеру від корисних властивостей землі.

Користування наданою земельною ділянкою не тільки право, а й обов`язок землекористувача. При цьому він повинен забезпечувати використання землі за цільовим призначенням. Якщо землекористувач не виконує цей обов`язок, то для нього наставатимуть негативні наслідки.

Фактичні користувачі земельних ділянок зобов`язані оформити документи на право користування такими ділянками у порядку та строки відповідно до чинного законодавства.

Використання земельних ділянок без належного оформлення прав є порушенням норм земельного законодавства.

Підпунктом 14.1.179 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) передбачено, що податкове зобов`язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-Vl (зі змінами та доповненнями) передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

2.1. товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;

2.2. газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Відповідно до підпункту а пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755- VI (зі змінами та доповненнями) передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами. необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділ) 2 розділ) XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, / тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

2.3. придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

2.4. придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо гака нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання апелянта на те, що таке будівництво сприяло отриманню ділової вигоди у господарській діяльності, оскільки позивачем не надано доказів того, що збудовані об`єкти належать саме до основних засобів ВКПП Агропромтехцентр та використовуються у господарській діяльності позивача.

Оцінуючи усі докази, які були дослідженні судом у їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ГУ ДПС у Волинській області, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким що не підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Виробничо-комерційного приватного підприємства "Агропромтехцентр" залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року у справі № 140/9346/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 14.11.2023 року