Справа № 500/1196/23
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 500/1196/23 пров. № А/857/15965/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року (ухвалене головуючим суддею Мандзій О.П. у м. Тернопіль) у справі № 500/1196/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду питання про нарахування та виплати ОСОБА_1 збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.05.2022 по 20.06.2022. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути питання про нарахування та виплати ОСОБА_1 збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.05.2022 по 20.06.2022 з урахуванням висновків суду в мотивувальній частині рішення суду. Відмовлено в задоволенні інших вимог.

Додатковим рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Ухвалено додаткове рішення щодо судових витрат у справі в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що розумною та співмірною є сума витрат на правничу допомогу у розмірі 1500 грн

Вказане додаткове рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з неповним з`ясуванням обставин справи та просять додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9333, 33 грн.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Загальне правило розподілу судових витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Частина 1 ст. 132 КАС України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється в порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктами 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 29.03.2023 між адвокатом Мидзкою Р.В. та Фисюком С.Я. укладено договір про надання правничої допомоги №09/23, згідно з предметом якого адвокат зобов`язується надати клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором комплекс юридичних послуг, зокрема, правничу допомогу, а клієнт зобов`язується оплатити надану допомогу та сприяти адвокату у виконанні покладених на нього обов`язків.

Протоколом узгодження гонорару від 29.03.2023 до вказаного договору сторони погодили, що вартість надання адвокатом правничих послуг у справі становить 1000 грн/год. Клієнт зобов`язаний сплатити адвокату внаслідок надання правничої допомоги гонорар, що буде визначений у акті приймання-передачі послуг щомісячно або у інший домовлений строк.

На підтвердження витрат на правничу допомогу у розмірі 14000 грн надано акт прийняття-передачі послуг № 9/23 від 18.07.2023, а саме:

підготовка та подача до Військової частини НОМЕР_1 адвокатського запиту від 29.03.2023 про час та місце військової служби позивача, тривалість - 1 год., вартість - 1000 грн;

аналіз справи, консультації клієнта, підготовка та подача 31.03.2023 до Тернопільського окружного адміністративного суду позовної заяви про зобов`язання вчинити дії, тривалість - 5 год., вартість - 5000 грн;

підготовка та подача до Військової частини НОМЕР_1 адвокатського запиту від 25.04.2023 про надання копії документів, тривалість - 1 год., вартість - 1000 грн;

підготовка та подача до Тернопільського окружного адміністративного суду клопотання від 26.04.2023 про долучення доказів до справи, тривалість - 1 год., вартість - 1000 грн;

підготовка та подача до Тернопільського окружного адміністративного суду клопотання від 14.06.2023 про надання копій документів, тривалість - 1 год., вартість - 1000 грн;

підготовка та подача до Тернопільського окружного адміністративного суду клопотання від 14.06.2023 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, тривалість - 0,5 год., вартість - 500 грн;

підготовка та подача до Тернопільського окружного адміністративного суду клопотання від 29.06.2023 про відкладення судового засідання 03.07.2023, тривалість - 0,5 год., вартість - 500 грн;

підготовка та подача до Тернопільського окружного адміністративного суду письмових пояснень від 14.06.2023 на вимогу суду, тривалість - 1 год., вартість - 1000 грн;

надання правничої допомоги у судовому засіданні в Тернопільському окружному адміністративному суді 12.07.2023 у справі № 451/403/23 в режимі відеоконференції, тривалість - 1 год., вартість - 1000 грн;

надання правничої допомоги у судовому засіданні в Тернопільському окружному адміністративному суді 17.07.2023 у справі №451/403/23 в режимі відеоконференції, тривалість - 1 год., вартість - 1000 грн;

підготовка та подача до Тернопільського окружного адміністративного суду заяви від 18.07.2023 про ухвалення додаткового рішення, тривалість - 1 год., вартість - 1000 грн.

Позивачем оплачено 9000 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового ордера від 19.07.2023 №11.

Разом з цим на переконання суду апеляційної інстанції, розрахунок правничої допомоги дещо завищений у співвідношенні до складності справи та обсягу наданих позивачу послуг, оскільки ця справа є незначної складності.

Так, суд першої інстанції вірно враховував заперечення відповідача про відсутність підстав для компенсації витрат позивача на правову допомогу, обґрунтованість та необхідність яких не підтверджено належними та допустимими доказами. Зокрема, направляючи адвокатський запит від 29.03.2023 на адресу відповідача представник позивача не аналізував справу клієнта, не консультував його з приводу його справи і крім того адвокатський запит від 29.03.2023 року стосувався надання інформації та документів, що вже були в розпорядженні позивача і були приєднані до позовної заяви як додатки.

Разом з цим, підготовка та подача до адміністративного суду клопотання від 26.04.2023 про доручення доказів до справи відповідає документам, які були надані суду відповідачем.

Натомість, підготовка та подача до Тернопільського окружного адміністративного суду клопотання від 14.06.2023 про надання копій документів, а саме надати для ознайомлення шляхом надсилання судом на електронну пошту представника позивача, не відповідає порядку ознайомлення з матеріалами судової справи, регламентованого розділом Х Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 №814.

Крім цього, включення до судових витрат на професійну правову допомогу таких послуг, як підготовка та подача до Тернопільського окружного адміністративного суду клопотання від 14.06.2023 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції та клопотання від 29.06.2023 про відкладення судового засідання 03.07.2023, також є безпідставним, оскільки жодним чином не впливають на складність справи.

Надання правничої допомоги у судовому засіданні в Тернопільському окружному адміністративному суді 12.07.2023 та 17.07.2023 у справі № 451/403/23 в режимі відеоконференції не враховується судом під час вирішення питання про стягнення витрати на правничу допомогу у даній справі № 500/1196/23.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477- IV від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/WestAllianceLimited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім цього, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи зазначені обставини справи та перелік, наданих адвокатом для позивача послуг, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 1500 грн, що відповідає складності справи та обсягу наданих позивачу послуг та встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а додаткове рішення суду без змін. Доводи апеляційних скарг не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а додаткове рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 500/1196/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький