Справа № 140/23033/23
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/23033/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування відмови та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Виконавчого комітету Луцької міської ради (далі Виконавчий комітет Луцької МР, відповідач) про визнання протиправною та скасування відмови від 25.07.2023 №6-13/883 щодо не взяття на квартирний облік для отримання державного житла при виконавчому комітеті Луцької міської ради та зобов`язання прийняти на квартирний облік для одержання державного житла відповідно до заяви від 12.05.2023 про взяття на квартирний облік для отримання державного житла при виконавчому комітеті Луцької міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Луцької міської ради про взяття його на квартирний облік як особу, що потребує поліпшення житлових умов, вказавши що він є особою з інвалідністю внаслідок війни та не має власного житла і проживає разом з дружиною у частині будинку її батька, в кімнаті площею 11,9 кв.м. відповідно до договору позички житлового приміщення від 07.12.2022. Однак відповідачем відмовлено у взятті його на квартирний облік з підстав того, що за договором позички житла він проживає менше 5 років.

Вважає, що він має право на позачергове надання жилих приміщень, незалежно від тривалості проживання в даному населеному пункті. Просить суд позовні вимоги задовольнити (а.с.1).

22.08.2023 ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с.9).

31.08.2023 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (а.с.11).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (а.с.12).

Відповідач 21.09.2023 надіслав до суду відзив на позовну заяву №3-8/135/2023, в якому він заперечує проти позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість, а також на порушення позивачем предметної юрисдикції, адже спір носить цивільно-правовий характер.

Вказує на те, що до позовної заяви додано ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.08.2023 у справі № 161/13274/23 про відмову у відкритті провадження у справі. Відповідно до вказаної ухвали Луцький міськрайонний суд вважає, що даний спір є публічно-правовим. Свою позицію суд обґрунтовує постановою Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №362/643/21. Разом з тим, суд не звернув увагу на те, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №362/643/21 стосувалася спорів військовослужбовців із відомчими (при військових частина) житловими комісіями, які також вирішують питання забезпечення військовослужбовців житлом, але відповідно до іншого порядку встановленого наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями». У справі №362/643/21 відповідачем була військова частина, а тому вищевказана правова позиція Великої Палати Верховного Суду не може бути застосована. Просив суд закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, або відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки позивач користується безоплатно житловим привішенням по договору позички менше 5 років (а.с.16-19).

Відповідач у відповіді на відзив просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві (а.с.23-24).

Інших заяв чи пояснень по суті справи до суду від сторін не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Так, частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 та до 01.10.2023 мав статус особи з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.3). Згідно з реєстрів Луцької міської територіальної громади зареєстрований та проживає разом зі своєю дружиною в АДРЕСА_1 (а.с.5).

07.12.2022 року позивач уклав договір позички житлового приміщення, відповідно до якого він отримав безоплатно в користування кімнату площею 11,9 кв.м. в житловому будинку, загальною площею 97,7 кв. м, житловою площею 63,9 кв. м, який належить на праві приватної власності його тестю ОСОБА_2 терміном на 5 років (а.с.6-7).

12.05.2023 позивач звернувся з заявою до Виконавчого комітету Луцької міської ради про взяття його на квартирний облік для отримання державного житла.

Листом від 25.07.2023 №6-13/883/2023 відповідач відмовив позивачу у взятті на квартирний облік, оскільки позивач за договором позички житла проживає менше 5 років (а.с.2).

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Щодо юрисдикції даного спору, то суд зазначає наступне.

Так, пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в органах, служба в органах влади АРК, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує відмову відповідача у взятті його на квартирний облік, як учасника бойових дій. Дана соціальна гарантія, передбачена вищевказаним законом. Отже, право, яке позивач вважає порушеним, він набув у зв`язку з проходженням військової служби.

У постанові від 29.09.2020 у справі №712/5476/19 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок (пункт 51 постанови), що відповідний спір належить до юрисдикції адміністративного суду, який вирішує спори з приводу проходження публічної служби (аналогічно, як і спори, пов`язані з реалізацією інших соціальних гарантій (пільг), визначених для військовослужбовців).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022, справа №362/643/21 вказала, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.

А отже суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини другої статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Частиною першої статті 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Відповідно до статті 31 ЖК України визначено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством України), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Статтею 36 ЖК України передбачено, що облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради.

Загальні підстави для визнання громадян потребуючими поліпшення житлових умов визначені статтею 34 ЖК України, відповідно до положень якої потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному цим Кодексом та іншими актами законодавства України;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках.

Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

Також права військовослужбовців регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з абзацом першим пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами.

Однією з гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення їх та членів їхніх сімей жилими приміщеннями, закріплене частиною першою статті 31 ЖК України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Отже, чинним законодавством врегульовано порядок надання житла особам, які потребують поліпшення житлових умов, а також особам, які мають переваги в одержанні жилих приміщень перед іншими категоріями громадян.

Постановою ради міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470 затверджено Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР (далі Правила №470).

Відповідно до пункту 13 Правил №470 на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом із радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Перелік випадків, коли жилі будинки (жилі приміщення) вважаються такими, що не відповідають санітарним і технічним вимогам, визначається Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством охорони здоров`я УРСР і Держбудом УРСР;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я УРСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок. Порядок видачі медичних висновків зазначеним хворим встановлюється Міністерством охорони здоров`я УРСР;

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках;

7) які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати);

8) внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 та осіб з інвалідністю внаслідок війни, визначених у пунктах 10-14 частини другої статті 7, та членів їх сімей, а також членів сімей загиблих, визначених абзацами четвертим-восьмим, чотирнадцятим, шістнадцятим-двадцять другим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Такими, що потребують поліпшення житлових умов, визнаються також громадяни, які проживають у комунальних чи невпорядкованих стосовно умов даного населеного пункту квартирах, зокрема, особи, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни; особи, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (пункт 14 Правил №470).

З матеріалів справи вбачається, що позивач на момент виникнення спірних правовідносин мав статус особи, яка є інвалідом 3 групи та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с.3). Дане посвідчення дійсне до 01.10.2023.

Доказів того, що дію даного посвідчення продовжено, та позивачу після 01.10.2023 встановлено статус інваліда війни, суду не надано.

Відповідно до пункту 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються такі пільги: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Судом встановлено, що позивач не має власного житла та проживає разом зі своєю дружиною у частині будинку її батька, який належить останньому на праві власності, в кімнаті площею 11,9 кв.м. відповідно до договору позички житлового приміщення від 07.12.2022.

А отже позивач, як учасник бойових дій має право на першочергове забезпечення жилою площею, як особа що потребує поліпшення житлових умов.

Суд вважає, помилковим посилання відповідача у відмові про взяття позивача на квартирний облік на те, що позивач проживає за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності менше 5 років, а отже відсутні підстави для взяття його на квартирний облік.

Так, відповідно до пункту 15 Правил №470 на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті. Виконавчі комітети разом з радами профспілок можуть установлювати тривалість часу постійного проживання громадян у даному населеному пункті, необхідну для взяття на квартирний облік.

Згідно абзацу 2 пункту 15 Правил №470 громадяни, які користуються правом першочергового і позачергового одержання жилих приміщень, беруться на квартирний облік при наявності передбачених Правилами підстав, незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття відмови у взятті позивача на квартирний облік, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову у спосіб визнання протиправним та скасування відмови виконавчого комітету Луцької міської ради від 25.07.2023 №6-13/883 та зобов`язання виконавчий комітет Луцької міської ради взяти ОСОБА_1 на квартирний облік для отримання державного житла.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, доказів понесення ним інших судових витрат матеріали справи не містять, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР №470, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування відмови та зобов`язання вчинити дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати відмову виконавчого комітету Луцької міської ради від 25.07.2023 №6-13/883.

Зобов`язати виконавчий комітет Луцької міської ради взяти ОСОБА_1 на квартирний облік для отримання державного житла.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Виконавчий комітет Луцької міської ради (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Б. Хмельницького, 19, ).

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський