Справа № 640/19752/20
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття касаційного провадження

14 листопада 2023 року

м. Київ

справа №640/19752/20

адміністративне провадження № К/9901/40549/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

розглянув у письмовому провадженні

касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2021 (суддя Балась Т.П.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 (колегія у складі суддів Ключковича В.Ю., Грибан І.О., Парінова А.Б.)

у справі № 640/19752/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

І. РУХ СПРАВИ

1. У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила:

- визнати бездіяльність відповідача, щодо не поновлення пенсії протиправною;

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії позивачу, викладене в листі відповідача від 13.04.2020;

- зобов`язати відповідача провести поновлення виплати пенсії позивачу з 07.10.2009 на вказаний нею банківський рахунок відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2. Судами встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 .

3. 07.09.1995 позивачу була призначена пенсія за віком, що підтверджується довідкою відділу соціального захисту населення Харківського району м. Києва №98/1 від 18.09.1995 та трудовою книжкою.

4. 19.12.1995 позивач виїхала до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік в консульському відділенні посольства України в державі Ізраїль.

5. Після виїзду за кордон, позивач призначену пенсію не отримувала.

6. 29.11.2019, 14.01.2020 та 20.03.2020 представником позивача подано до відповідача особисту заяву ОСОБА_1 про поновлення пенсії, нотаріально посвідчену апостилем.

7. 13.04.2020 відповідач листом № 2600-0305-8/46451 повідомив позивача про необхідність особистого звернення з заявою про поновлення пенсії та пред`явлення паспорту громадянина України.

8. Вважаючи незаконною відмову ГУ ПФ України в м. Києві №2600-0305-8/46451 від 13.04.2020 ОСОБА_1 через свого представника, звернулась до суду.

ІIІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

9. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликався на те, що після ухвалення Рішення Конституційним Судом України №25-рп/2009 від 07.10.2009 позивачка набула право на поновлення та виплату раніше нарахованої та призначеної пенсії з 07.10.2009.

10. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог. Покликався на те, що позивач проживає за кордоном (Ізраїль), а на теперішній час питання виплати пенсії особам, які перебувають на постійному проживанні у країнах, з якими не укладено угоду про пенсійне забезпечення, законодавством не врегульовано. Крім того, відповідач стверджує, що заяву про виплату пенсії необхідно подавати одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.06.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021, у задоволенні позову відмовлено.

12. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що до заяви про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 було долучено копію закордонного паспорту серії НОМЕР_1 , виданого 23.10.1995 органом № 2600, термін дії якого закінчився 23.10.2015. Документ, строк дії якого закінчився, не може посвідчувати особу.

На дату звернення позивача до органу ПФ України із заявою про поновлення виплати пенсії, а саме 29.11.2019, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який надано у якості документу, що посвідчує особу ОСОБА_1 , вичерпав дію.

Отже, під час звернення до відповідача з заявою про поновлення пенсії позивач не надав усіх документів, необхідних для призначення/перерахунку пенсії, передбачених Порядком № 22-1.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

13. Представник позивача подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог.

14. Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суди попередніх інстанцій вирішили спір без врахування висновків щодо застосування п. 2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 127/20588/17, від 18.07.2018 у справі №263/3644/17, від 18.09.2018 у справі № 199/5647/17, від 29.07.2020 у справі № 489/89/17, від 22.09.2021 у справі № 520/2994/17.

Суди усупереч ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України вийшли за межі позовних вимог, встановили, що позивач не подала документ, який би підтверджував факт громадянства. Законодавство не встановлює необхідності подання пенсіонером для поновлення виплати пенсії документа, що підтверджує громадянство. Внутрішній паспорт громадянина України був вилучений в момент її виїзду за кордон; закінчення терміну дії паспорту для виїзду за кордон не свідчить про припинення між нею та Україною взаємних прав та обов`язків. Дійсним документом є посвідчення особи № НОМЕР_2 , видане 17.01.1999 відділенням МВС Держави Ізраїль.

Належність до громадянства України підтверджено листом ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 17.01.2020 № 8010.4.2-2761/80.2-20 та листом Міністерства закордонних справ від 08.07.2020.

15. Відповідач у відзиві просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

16. Вирішуючи питання щодо можливості касаційного перегляду за цією касаційною скаргою, Верховний Суд виходить із такого.

17. Імперативними приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

18. Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

19. Частиною першою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

20. Представник позивача не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що під час звернення до відповідача із заявою про поновлення пенсії позивач не надав усіх документів, необхідних для призначення/перерахунку пенсії, передбачених Порядком № 22-1.

21. Схожі правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, у постановах від 11.05.2022 у справі № 540/1429/21, від 21.09.2022 у справі № 160/6958/19, Верховний Суд дійшов наступного висновку:

«Пунктом 2.22 Порядку №22-1 передбачено, що за документ, який засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 2.23 Порядку №22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

З аналізу вищевказаних приписів Порядку №22-1 слідує, що при зверненні до пенсійного органу із заявою про поновлення виплати пенсії, заявник подає відповідну заяву разом із переліком документів, який передбачений Порядком №22-1. Особа, яка звертається за пенсією, повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 не було дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки заява була подана без дотримання вимог статті 44 Закону № 1058-IV та Порядку №22-1 щодо необхідного пакету документів, а відтак територіальний орган Пенсійного фонду України правильно відмовив позивачці у задоволенні її заяви про призначення пенсії.

Верховний Суд зазначає, що подане представником позивачки посвідчення, видане Міністерством внутрішніх справ Держави Ізраїль, яке відповідно до законодавства України не є належним документом, що посвідчує особу, яка звернулася за призначенням пенсії, подання якого передбачено пунктом 2.9 Порядку №22-1.

При цьому, як обґрунтовано зазначено судами попередніх інстанцій, посвідчення особи, видане Міністерством внутрішніх справ Держави Ізраїль 24 листопада 2013 року (дійсне до 19 листопада 2023) посвідчує особу виключно на території Держави Ізраїль та не є посвідченням особи у розумінні пункту 1 частини першої статті 13 Закону №5492-VI, а Положення Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої наказом Міністерства закордонних справ України від 04 червня 2002 року №113, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки відповідно до пункту 1.4 зазначеної Інструкції, легалізації не підлягають оригінали, копії та фотокопії паспортів, військових квитків, трудових книжок, документів, що мають характер листування, дозволів на носіння зброї, свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (технічних паспортів), посвідчення водія, посвідчення особи, нормативно-правові акти та роз`яснення щодо їх застосування.»

22. Колегія суддів звертає увагу, що зазначені висновки Верховного Суду є застосовними до спірних правовідносин.

23. Враховуючи зазначені вище висновки Верховного Суду та те, що звертаючись до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії, представник позивача не надав усіх документів, передбачених Порядком № 22-1, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

24. Стосовно доводів скаржника про те, що належність до громадянства України підтверджено листом ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 17.01.2020 №8010.4.2-2761/80.2-20 та листом Міністерства закордонних справ від 08.07.2020, та щодо необхідності врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 27.02.2018 у справі № 127/20588/17, від 18.07.2018 у справі №263/3644/17, від 18.09.2018 у справі №199/5647/17, від 29.07.2020 у справі № 489/89/17, від 22.09.2021 у справі №520/2994/17, то у вказаних справах, на відміну від справи, яка розглядається, стояло питання про наявність у заявника громадянства України. В той же час, у справі №640/19752/20 сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 є громадянкою України. Підставою для відмови у поновленні пенсії було не відсутність або наявність громадянства, а те, що із заявою не було додано чинного документа, який би посвідчив особу заявника.

25. Доводи скарги про вихід суду за межі позовних вимог Суд відхиляє, оскільки з дотриманням принципу офіційного з`ясування суд першої інстанції всебічно дослідив обставини справи та законність відмови. Неподання документа, який би підтверджував факт громадянства України, а також неможливість застосування посвідчення особи, виданого Державою Ізраїль, хоч і не було підставою для відмови, однак ці обставини є істотними та безпосередньо впливають на можливість перерахунку пенсії. Ці обставини досліджувалися судом за участю сторін і їм надано правильну правову оцінку. З огляду на це, вихід суду за межі позовних вимог не призвів до ухвалення незаконного судового рішення і не може бути підставою для його скасування за наслідками касаційного перегляду.

26. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 339 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом.

27. Враховуючи те, що правовий висновок Верховного Суду з питань, що є спірними у справі, вже сформовано, касаційне провадження у справі слід закрити.

Керуючись статтями 339, 355, 359 КАС України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 640/19752/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і не оскаржується.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя Н.В. Коваленко