Справа № 620/7536/23
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/7536/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Єжелі А.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року, суддя Бородавкіна С.В., у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Агротрейд-Красилівка" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

У С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Агротрейд-Красилівка" звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.03.2023 №3036/ж10/25-01-07-00 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 617 197,00 грн та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 308 599,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що питання «обґрунтованості» від`ємного значення ПДВ не може бути предметом перевірки за пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України через обмеження вказаним пунктом предмету перевірки виключно питанням законності декларування. Так, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту.

При цьому, ще на етапі камеральної перевірки встановлюється підтвердженість декларованого податкового кредиту зареєстрованими податковими накладними законність декларування. Враховуючи наведене, представник позивача зазначає, що обумовлена законом мета для позапланової документальної перевірки за пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, у разі підтвердженості декларування кредиту зареєстрованими податковими накладними відсутня. Таким чином, перевірка, внаслідок якої податковим органом постановлено спірне податкове повідомлення-рішення, проведена поза межами порядку, встановленого Податковим кодексом України. Крім того, відповідачем перевірку підприємства проведено не за його місцезнаходженням, а в приміщенні контролюючого органу, що фактично свідчить про проведення невиїзної перевірки.

Також позивач зазначив, що викладені в акті перевірки висновки прийняті без перевірки первинних документів про підтвердження здійснення господарських операцій та базуються на акті перевірки від 28.12.2022 №7793/07/03799245 за вересень 2022 року та акті перевірки від 14.02.2023 №1428/ж5/25-01-07-03-01 за червень-липень 2022 року. Разом з тим, підприємством було виконано всі умови договорів поставки №ВПК-03/2203-01 від 01.03.2022, №ВПК-02/2204-01 від 01.04.2022, №ВПК-03/2205-15 від 15.05.2022 та договору підряду №ВПД-03/2203-01 від 01.03.2022, складені первинні бухгалтерські документи з додержанням вимог чинного законодавства, а контрагентом ТОВ «Агротрейд-Виробництво» належним чином зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні. За результатами зустрічної податкової звірки Головним управлінням ДПС у Харківській області підтверджено господарські відносини ТОВ «Агротрейд-Виробництво» з позивачем, їх реальність та повноту відображення обліку за серпень-вересень 2022 року.

На переконання позивача, висновок про завищення суми від`ємного значення суперечить вимогам Податкового кодексу України. Також позивач зазначає, що до підприємства двічі застосовано заходи фінансової відповідальності за одне і те ж саме порушення, що є порушенням Конституції України.

Відповідно до ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду 27 червня 2023 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду 27 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 22.03.2023 №3036/ж10/25-01-07-00. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Приватного підприємства «Агротрейд-Красилівка» судові витрати в сумі 13 886 (тринадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн 94 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головнке управління ДПС у Чернігівській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, а тому клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволенню не підлягає.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ПП «Агротрейд-Красилівка» зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис. Основним видом господарської діяльності товариства є 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с. 111 т.1).

На підставі направлень від 27.01.2023 №333, №332, №334, наказу від 18.01.2023 №92-п, виданих ГУДПС у Чернігівській області, пп. 19-1.1.6 п.19-1 ст. 19-1, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, пп. 82.2 ст. 82 та п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Агротрейд-Красилівка» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2022 року (від 20.12.2022 №) від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. Перевірку проведено з відома та в присутності директора підприємства.

За результатами перевірки складено акт від 14.02.2023 №1443/ж5/25-01-07-03-01 (а.с. 102-108 т.1), у якому зазначено про порушення ПП «Агротрейд-Красилівка» вимог податкового законодавства, а саме:

- п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, 198.3, 198.5, 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.4 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, пунктів 4, 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289, в результаті чого платником завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за листопад 2022 року на суму 617 197,00 грн (з урахуванням матеріалів перевірки акт від 14.02.2022 №1428/ж5/25-01-07-03-01 на суму ПДВ 384 809,00 грн та матеріалів перевірки акт від 28.12.2022 №7793/07/03799245 на суму ПДВ 949 002,00 грн);

- п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289, встановлено завищення рядка 21 декларацій за листопад 2022 року на суму ПДВ 716 614,00 грн (з урахуванням матеріалів перевірки акт від 14.02.2022 №1428/ж5/25-01-07-03-01 на суму ПДВ 384 809,00 грн та матеріалів перевірки акт від 28.12.2022 №7793/07/03799245 на суму ПДВ 949 002,00 грн).

На підставі вказаних висновків перевірки Головним управлінням ДПС у Чернігівській області винесено податкове повідомлення-рішення від 22.03.2023 №3036/ж10/25-01-07-00, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 617197,00 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 308599,00 грн (а.с. 109-110 т.1).

Вважаючи вищезазначене податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що прийнято всупереч нормам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню, позивач з метою захисту своїх прав та інтересів звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання). Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

За загальним правилом, сума ПДВ підлягає відшкодуванню по узгодженню за результатами камеральної перевірки. Після камеральної перевірки, декларована до відшкодування сума вже відповідає визначенню бюджетного відшкодування: «Бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення ПДВ на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами перевірки платника (пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України)».

Додаткові перевірки, як передумова узгодження до відшкодування - лише як виняток - проводяться у випадках, визначених п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України, відповідно до якого, контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі, якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу. Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Згідно з пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку, на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Тобто, перевіркою законності декларування відповідного від`ємного значення ПДВ є перевірка передбачених Податковим кодексом України підстав для декларування (відображення в декларації) при дотриманні норм процесуального права (у розглядуваному випадку - заповнення податкової декларації) відповідного від`ємного значення ПДВ.

Тобто, така перевірка не охоплює з`ясування якихось додаткових обставин поза документами, які згідно із Податковим кодексом України є підставою для декларування відповідного показника.

Таким чином, питання «обґрунтованості» від`ємного значення ПДВ не може бути предметом перевірки за пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України через обмеження вказаним пунктом предмету перевірки виключно питаннями законності декларування.

Так, податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Отже, складена та зареєстрована після 1 липня 2017 року податкова накладна вже є достатньою підставою для визнання відповідного податкового кредиту та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження законності декларування відповідної суми ПДВ.

Разом з тим, відповідачем не заперечується, що перевірка ним проводилась щодо дотримання позивачем податкового законодавства при декларуванні за листопад 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, що суперечить нормам пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, тобто, перевірку призначено не з підстав, передбачених і дозволених виключно законом, що може бути самостійною підставою для визнання нікчемності перевірки.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, неузгодженість даних декларування ПДВ з даними СЕА ПДВ (зокрема, і зареєстрованих податкових накладних) перевіряється на етапі камеральної перевірки, коли встановлюється підтвердженість декларованого податкового кредиту зареєстрованими податковими накладними - законність декларування.

Отже, обумовлена законом мета для позапланової документальної перевірки за пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, у разі підтвердженості декларування кредиту зареєстрованими податковими накладними - відсутня.

Таким чином, твердження податкового органу про те, що перевірка бюджетного відшкодування здійснювалась в межах перевірки декларації з ПДВ за листопад 2022 року, як перевірка одного з показників відображених в декларації, є безпідставними та необґрунтованими.

Суд першої інстанції правильно урахував, що предметом перевірки не є саме декларація за листопад 2022 року та всі її показники, а є виключно достовірність декларування від`ємного значення. Для перевірки ж бюджетного відшкодування встановлений окремий порядок. Так, відповідно до пункту 200.10 ПК України платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування саме за результатами камеральної перевірки, і тільки у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами позапланової документальної перевірки.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 260/1644/19.

Згідно висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 22 вересня 2020 року, що ухвалена у справі № 520/8836/18, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатися на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки незалежно від факту допуску чи недопуску до перевірки. Таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку передусім, а в разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Окрім того, як убачається з матеріалів справи, Приватне підприємство "Агротрейд-Красилівка" є виробником сільськогосподарської продукції та здійснює вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний вид господарської діяльності - КВЕД 01.11), має в обробітку орендовані земельні ділянки.

01.03.2022 між позивачем (покупець) та ТОВ «Агротрейд-Виробництво» (постачальник) укладено договір поставки №ВПК-03/2203-01, підписаний уповноваженими представниками сторін, відповідно умов якого постачальник зобов`язався поставити позивачу товар по найменуванню, кількості, якості, вартості відповідно до специфікацій та/або видаткових накладних (а.с. 227-229 т.1).

01.04.2022 між позивачем (покупець) та ТОВ «Агротрейд-Виробництво» (постачальник) укладено договір поставки №ВПК-02/2204-01, підписний уповноваженими представниками сторін, відповідно до умов якого контрагент зобов`язався поставити товар по найменуванню, кількості, якості, вартості відповідно до специфікацій та/або видаткових накладних до цього Договору (а.с. 14 т.1).

Поставка Товару здійснюється у відповідності з правилами «Інкотермс-2020» на умовах, передбачених видатковими накладними та/або специфікаціями до даного договору (п. 2.1 Договору).

Право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент підписання повноважними представниками сторін відповідних видаткових накладних (п. 2.4 Договору).

Відповідно до укладених специфікацій у межах спірного періоду контрагентом поставлено позивачу мінеральні добрива та засоби захисту рослин (в тому числі поліфоску 8 NPK, метолат, нопасаран та оперкот акро), що підтверджується відповідними видатковими накладними (а.с. 16-34, 73-78 т.1).

На поставлений товар контрагентом надано сертифікати якості (а.с. 35, 78 т.1).

15.05.2022 між позивачем (покупець) та ТОВ «Агротрейд-Виробництво» (постачальник) укладено договір поставки №ВПК-03/2205-15, підписаний уповноваженими представниками сторін, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати у встановлений Договором термін у власність покупця товар (сільськогосподарську продукцію, визначену у видаткових накладних та/або специфікаціях) (а.с. 15 т.1).

За даним договором у межах оскаржуваного періоду позивачу поставлено насіння кукурудзи, що підтверджується видатковою накладною від 16.05.2022 №337 (а.с. 249 т.1).

Товар за зазначеними Договорами оплачено в повному обсязі, на підтвердження чого надано відповідні платіжні доручення (а.с. 43-45 т.1).

Товар отримано на складі ТОВ «Агротрейд-Виробництво» за адресою: вул. Дружби, 2, с. Серединка Чернігівський район, Чернігівська область.

01.03.2023 позивачем (поклажодавець) із ТОВ «Чернігів-Агроенерджи» (зберігач) укладено договір зберігання №ЧДЗ-03/2203-01, підписаний уповноваженими представниками сторін, відповідно до умов якого позивач передав контрагенту на відповідальне зберігання майно, терміном до 28.02.2023. Як визначено п. 2.1.6 Договору, адреса зберігання: вул. Дружби, 2, с. Серединка, Чернігівський район, Чернігівська область (а.с. 36 т.1).

Відповідно до умов вказаного Договору, зберігання майна протягом перших 30 календарних днів здійснюється на безоплатній основі (п. 3.3 Договору).

На підтвердження факту приймання-передачі мінеральних добрив та засобів захисту рослин на склад зберігання ТОВ «Чернігів-Агроенерджи» надано акти приймання-передачі на відповідальне зберігання та акти повернення з відповідального зберігання (а.с. 37-42 т.1).

Також між позивачем (замовник) і ТОВ «Агротрейд-Виробництво» (підрядник) 01.03.2022 укладено договір підряду №ВПД-03/2203-01, підписаний уповноваженими представниками сторін, відповідно до умов якого підрядник зобов`язався виконати замовнику за плату роботу (обробіток землі, посів, внесення у ґрунт засобів захисту рослин та мінеральних добрив, збирання врожаю та інше) (а.с. 46 т.1).

Відповідно до п. 1.4 Договору робота вважається виконаною з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі виконаних Робіт. Для виконання Робіт за договором, замовник надає підряднику наступне обладнання та матеріали: перелік яких визначається в актах прийманні-передачі (п. 1.5 Договору).

В рамках договору підряду позивачем у червні-липні 2022 pоку передано ТОВ «Агротрейд-Виробництво» мінеральні добрива та засоби захисту рослин, на підтвердження чого надано Акти приймання-передачі ТМЦ (а.с. 47-49 т.1).

Отже, в межах спірних правовідносин із придбання у ТОВ «Агротрейд-Виробництво» продукції (засобів захисту рослин та мінеральних добрив) та надання вказаним контрагентом послуг по договору підряду (внесення засобів захисту рослин та мінеральних добрив, проведення лущення земельних ділянок) позивач був учасником фактичних операцій, що підтверджуються відповідними первинними документами.

Відповідно до матеріалів справи поставлені за договорами поставки добрива та засоби захисту рослин вносилися, в тому числі, під час посіву.

Для підтвердження факту виконання робіт по внесенню добрив та засобів захисту рослин надані: акти здачі приймання виконаних робіт, довідки по виконаним роботам до актів; акти про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин, внесених під урожай 2022 року та 2023 року (а.с. 50-66, 88 т.1; 132, 135 т.2).

Позивачем здійснено оплату за надані послуги за договором підряду в повному обсязі (а.с. 43, 46, 48, 101-108, 133-134 т.2).

За наслідками господарської операції ТОВ «Агротрейд-Виробництво» було виписано та зареєстровано в ЄРПН відповідні податкові накладні (а.с. 154-198 т.1).

Відповідно до складеної Головним управлінням ДПС у Харківській області довідки від 09.02.2023 №26/20-40-07-06-06-41810664 про результати проведення зустрічної звірки документально підтверджено здійснення господарських відносин ТОВ «Агротрейд-Виробництво» з платником податків ПП «Агротрейд-Красилівка», їх реальність та повноту відображення в обліку за серпень-вересень 2022 року. Також звіркою ТОВ «Агротрейд-Виробництво» встановлено відображення у податковому обліку господарських операцій та розрахунків ПП «Агротрейд-Красилівка» за серпень-вересень 2022 року (а.с. 90-97 т.1).

Таким чином, позивачем виконано умови вищевказаних договорів, у зв`язку із чим, з додержанням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», складено первинні бухгалтерські документи. У свою чергу, контрагентом належним чином зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні. Враховуючи наведене, суд погоджується із позицією позивача, що висновки акту перевірки, на підставі яких прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та були спростовані наданими ним доказами.

Доводи відповідача про те, що актом перевірки за червень, липень 2022 року акт від 14.02.2023 №1428/ж5/25-01-07-03-01 від 28.12.2022 №7793/07/03799245 не встановлено можливості поставки товару згідно товарно-транспортних накладних, для внесення в ґрунт та використання вказаних добрив в господарській діяльності ПП «Агротрейд-Красилівка» мінеральних добрив від ТОВ «Агротрейд-Виробництво» за червень 2022 року на загальну суму ПДВ 796302,00 грн є безпідставними.

Транспортні документи на перевезення товарно-матеріальних цінностей з наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та на додану вартість не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу або поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, а отже, відсутність у позивача деяких товарно-транспортних накладних або наявність в них певних недоліків не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.07.2023 по справі №380/26122/21,

Аналогічно щодо зберігання та внесення пестицидів та агрохімікатів, мінеральні добрива та засоби захисту зберігалися та вносились контрагентами позивача, відповідно, позивач не зобов`язаний контролювати зберігання придбаних ним добрив і, відповідно, надання санітарних паспортів на зберігання таких добрив не є обов`язком позивача, а отже відсутність таких паспортів не є доказом безтоварності операцій з придбання таких добрив.

За наявності первинних документів (податкових і видаткових накладних, банківських виписок, актів приймання-передачі) факт придбання і використання товарно-матеріальних цінностей у господарській діяльності позивача не спростовується.

Так, частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно абзацу одинадцятого статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частина друга статті 9 вказаного Закону).

Таким чином, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

У відповідності до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно пункту 137.1 статті 137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (пункт 44.1. статті 44 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно із підпунктом «а» пункту 198.1 пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

У відповідності до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, як вірно зазначено судом пе5ршої інстанції, умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.03.2023 №3036/ж10/25-01-07-00 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 617 197,00 грн та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 308 599,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.