Справа № 520/12349/23
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

13 листопада 2023 р. Справа № 520/12349/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника відповідача про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі № 820/12349/23

за позовом Департаменту патрульної поліції
доОСОБА_1

про стягнення суми, -
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 року по справі №820/12349/23 адміністративний позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення суми задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції завдану ним майнову шкоду в сумі 31530 (тридцять одна тисяча п`ятсот тридцять) грн. 43 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Представник відповідача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення в порядку ст.252 КАС України, в якій просить суд стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 14 500 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що у задоволенні 83,20 % позовних вимог судом було відмовлено, то ж витрати на правову допомогу підлягають стягненню з позивача в порядку частини 3 статті 139 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника відповідача підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частинами 1, 2, 3 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частинами 4, 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року по справі № 820/4263/17.

Також, згідно ч.2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічні висновки також викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15 лютого 2022 року у справі №280/569/21, що враховується судом при вирішенні питання відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Судом встановлено що між ОСОБА_1 (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "ВАЛЕНТИНА ШАФОРОСТОВА" (Бюро) укладено Договір про надання правової допомоги №520/12349/23 від 18.08.2023, за п.1.1 розділу І якого Клієнт дає доручення, а Бюро зобов`язується за дорученням Клієнта надавати йому правову допомогу у формі представництва інтересів, захисту та інших видів правової допомоги при розгляді судами загальної юрисдикції справи №520/12349/23 за участі Клієнта.

За виконання Бюро доручення сплачується гонорар у розмірі та строки, визначені Додатковою угодою до цього Договору. Факт сплати гонорару є свідченням згоди Клієнта з обсягом та якістю надання правової допомоги.

Сторони мають скласти Акт наданих послуг (правової допомоги) з зазначенням детального опису наданих послуг (надання правової допомоги) (п.2.1, 2.3 розділу ІІ Договору).

В Акті наданих послуг (правової допомоги) по справі №520/12349/23 від 06.11.2023 визначено детальний опис наданих послуг (надання правової допомоги) за період з 18.08.2023 по 06.11.2023 на виконання Договору про надання правової допомоги №520/12349/23 від 18.08.2023:

1. Підготовка та надання відзиву на позовну заяву - 7000,00 грн.;

2. Підготовка та надання клопотання про залишення позовної заяви без розгляду - 2 000,00 грн.;

3. Підготовка та надання заперечень - 2 500,00 грн.;

4. Підготовка та надання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу - 3 000,00 грн.

Всього 14 500,00 грн.

Сплата Бюро наданих Клієнту послуг в рамках Договору про надання правової допомоги №520/12349/23 від 18.08.2023 підтверджено банківськими виписками від 18.09.2023 на суму 4 850,00 грн., від 14.09.2023 на суму 1 800,00 грн., від 18.09.2023 на суму 4 850,00 грн., від 03.11.2023 на суму 3 000,00 грн.

Суд зазначає, що визначення в Акті наданих послуг (правової допомоги) по справі №520/12349/23 від 06.11.2023 надання Бюро такої послуги як підготовка та надання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу (3 000,00 грн.), не розцінюється судом як надання правничої допомоги відповідачу в межах розгляду даної справи.

Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення суду представником відповідача надано докази її направлення позивачу через систему "Електронний суд".

Проте, позивач правом подачі заперечень на заяву про ухвалення додаткового судового рішення не скористався, причин їх неподання до суду також не повідомив.

Слід звернути увагу, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (постанова Верховного Суду від 15 лютого 2022 року у справі №280/569/21).

Так, у справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховним Судом сформувалася практика щодо прийняття додаткового судового рішення та розподілу судових витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем у справі, за рахунок бюджетних асигнувань позивача - суб`єкта владних повноважень (постанова Верховного Суду від 18.05.2023 року по справі №280/1983/19).

За наведеного вище, суд вважає, що заява відповідача про винесення додаткового судового рішення та розподілу судових витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань позивача на професійну правничу допомогу у сумі 11 500,00 грн., з яких: підготовка та надання відзиву на позовну заяву (7000,00 грн.); підготовка та надання клопотання про залишення позовної заяви без розгляду (2000,00 грн.); підготовка та надання до суду заперечень (2500,00 грн.).

В той час, відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд звертає увагу, що в прохальній частині позову позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ДПП завдану ним майнову шкоду в сумі 187 656,43 грн., тоді як рішенням суду від 01.11.2023 року по даній справі позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДПП завдану ним майнову шкоду в сумі 31 530,43 грн.

Приймаючи до уваги вище наведене, зважаючи на часткове задоволення вимог адміністративного позову, а також враховуючи принцип розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрати на правничу допомогу у розмірі 9567,76 грн., сума якої розрахована за формулою: (187 656 грн. - 31 530 грн.) : 187 656 грн. х 11 500 грн. = 9567,76 грн.

Решта вимог заяви представника відповідача є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що заява представника відповідача про ухвалення додаткового судового рішення є частково обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 139, 241-243, 248, 252, 255, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника відповідача про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі № 820/12349/23 - задовольнити частково.

Доповнити резолютивну частину рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 року по справі №820/12349/23 абзацом наступного змісту:

"Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 9567 (дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят сім) грн. 76 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції ()".

В задоволенні решти вимог заяви про ухвалення додаткового судового рішення - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.В.Шевченко