Справа № 520/12245/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 р. Справа № 520/12245/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 року, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., м. Харків, повний текст складено 04.07.23 року у справі № 520/12245/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу роботи в подвійному розмірі періодів роботи з 23.08.1994 р. по 17.02.1998 р., та з 01.07.2001 р. по 28.07.2022 р., які викладені в рішенні від 04.01.2023 №88;

- скасувати рішення від 04.01.2023 № 88 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу роботи в подвійному розмірі періодів роботи з 23.08.1994 р. по 17.02.1998 р., та з 01.07.2001 р. по 28.07.2022 р., а саме: з 23.08.1994 по 17.02.1998 на посаді дитячого лікаря дерматолога в диспансерному відділенні шкірно-венерологічному диспансері № 4 (м. Харків); з 01.07.2001 по 31.10.2001 на посаді лікаря дерматовенеролога в диспансерному відділенні Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №31» (м. Харків); з 01.11.2001 по 31.12.2003 та з 01.01.2004 по 18.02.2004 на посаді лікаря дерматовенеролога в ТОВ фірма «АГРО-ЛТД» (м. Харків); з 20.02.2004 по 28.02.2006 на посаді лікаря дерматовенеролога в диспансерному відділенні Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №31» (м. Харків); з 01.03.2006 по 28.07.2022 на посаді лікаря дерматовенеролога в диспансерному шкірно-венерологічному відділенні Комунальне некомерційне підприємство «Міська поліклініка №22» Харківської міської ради;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з дати її призначення, тобто 28.07.2022, доплату до пенсії, з урахуванням раніше виплачених коштів, зарахувавши попередньо при цьому до стажу роботи у подвійному розмірі такі періоди: з 23.08.1994 по 17.02.1998 на посаді дитячого лікаря дерматолога в диспансерному відділенні шкірно-венерологічному диспансері № 4 (м. Харків); з 01.07.2001 по 31.10.2001 на посаді лікаря дерматовенеролога в диспансерному відділенні Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №31» (м. Харків); з 01.11.2001 по 31.12.2003 та з 01.01.2004 по 18.02.2004 на посаді лікаря дерматовенеролога в ТОВ фірма «АГРО-ЛТД» (м. Харків); з 20.02.2004 по 28.02.2006 на посаді лікаря дерматовенеролога в диспансерному відділенні Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №31» (м. Харків); з 01.03.2006 по 28.07.2022 на посаді лікаря дерматовенеролога в диспансерному шкірно-венерелогічному відділенні Комунальне некомерційне підприємство «Міська поліклініка №22» Харківської міської ради.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 у справі № 520/12245/23 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення від 04.01.2023 р. №88 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу роботи в подвійному розмірі періодів роботи з 23.08.1994 по 17.02.1998, з 01.07.2001 по 31.10.2001; з 20.02.2004 по 28.07.2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з дати її призначення 28.07.2022, зарахувавши до стажу роботи у подвійному розмірі такі періоди: з 23.08.1994 по 17.02.1998 на посаді дитячого лікаря дерматолога в диспансерному відділенні шкірно-венерологічному диспансері № 4 (м. Харків); з 01.07.2001 по 31.10.2001 на посаді лікаря дерматовенеролога в диспансерному відділенні Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №31» (м. Харків); з 20.02.2004 по 28.02.2006 на посаді лікаря дерматовенеролога в диспансерному відділенні Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №31» (м. Харків); з 01.03.2006 по 28.07.2022 на посаді лікаря дерматовенеролога в диспансерному шкірно-венерелогічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №22» Харківської міської ради, та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 у справі № 520/12245/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що робота, визначена ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі до 31.12.2003 року включно. Пільговий порядок обчислення стажу роботи за період з 01.01.2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугою років. Тобто, оскільки Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набрав чинності 01.01.2004 року, то в подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" підлягають зарахуванню періоди роботи до 01.01.2004 року. Зазначає, що період роботи з 18.02.1998 року по 30.06.2001 року зараховано до страхового стажу у подвійному розмірі. Страховий стаж позивача, як працівника охорони здоров`я становить 29 років 16 днів. Вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області є правомірними, відповідач діяв в межах своєї компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства. Тому відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 отримує пенсію відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за віком, починаючи з 28.07.2022 р.

21 вересня 2022 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення пенсії із зарахуванням у подвійному розмірі періодів її роботи на відповідних посадах у медичних закладах та установах з 23.08.1994 по 28.07.2022.

Головне управління Пенсійного фонду у Харківській області рішенням №88 від 27.09.2022 призначило позивачу пенсію за віком, встановивши її розмір 7175,17 грн. При цьому стаж роботи у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідачем було зараховано лише за такі чотири періоди:

- з 23.08.1994 по 17.02.1998 на посаді дитячого лікаря дерматолога в диспансерному відділенні шкірно-венерологічному диспансері № 4 м. Харкова;

- з 18.02.1998 по 30.06.2001 на 0,75 ставки на посаді лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділення шкірно-венерологічному диспансері № 4 м. Харкова;

- з 01.07.2001 по 31.10.2001 на посаді лікаря дерматовенеролога в диспансерному відділенні Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №31» м. Харкова;

- з 01.11.2001 по 31.12.2003 на посаді лікаря дерматовенеролога в ТОВ фірма «АГРО-ЛТД» м. Харків, що підтверджується копією розрахунку стажу позивача Форма РС-право № ПС 88 від 21.09.2022, алгоритм розрахунку: пенсія за віком.

У подальшому, рішенням (розпорядженням) про перерахунок пенсії від 26.12.2022 №88 відповідач скорегував стаж роботи позивача, виключивши обрахування стажу у подвійному розмірі з 01.11.2001 по 31.12.2003 на посаді лікаря дерматовенеролога в ТОВ фірма «АГРО-ЛТД» на підставі довідки цього товариства від 29.08.2022 №3, розмір пенсії встановлено в сумі 6924,84 грн.

З метою з`ясування причин зменшення розміру пенсії, через особисту сторінку на порталі Пенсійного фонду України 28.12.2022 позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу роботи, а саме у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на відповідних посадах за періоди роботи з 28.08.1994 по 28.07.2022, які не були враховані відповідачем до стажу роботи у подвійному розмірі.

За результатами розгляду звернення від 28.12.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області 03.01.2023 проведено перерахунок пенсії позивача у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, із встановленням пенсії в сумі 6339,90 грн. Відповідно до розрахунку стажу у зв`язку з уточненням даних в ЕПС відповідачем до стажу роботи позивача у подвійному розмірі віднесено лише період роботи з 18.02.1998 по 30.06.2001 на посаді лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділення шкірно-венерологічному диспансері № 4, а усі інші періоди до стажу роботи у подвійному розмірі не зараховані.

Таким чином відповідачем було виключено із обрахування стажу у подвійному розмірі періоди, які були раніше зараховані позивачу, а саме:

- з 23.08.1994 по 17.02.1998 на посаді дитячого лікаря дерматолога в диспансерному відділенні шкірно-венерологічному диспансері № 4 м. Харкова;

- з 01.07.2001 по 31.10.2001 на посаді лікаря дерматовенеролога в диспансерному відділенні Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №31» м. Харкова.

Крім цього, відповідачем також не зараховано до стажу роботи позивача в подвійному розмірі інші періоди роботи з 01.07.2001 р. по 28.07.2022 р., а саме:

- з 01.11.2001 по 18.02.2004 на посаді лікаря дерматовенеролога в ТОВ фірма «АГРО-ЛТД» (м. Харків);

- з 20.02.2004 по 28.02.2006 на посаді лікаря дерматовенеролога в диспансерному відділенні Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №31» (м. Харків);

- з 01.03.2006 по 28.07.2022 на посаді лікаря дерматовенеролога в диспансерному шкірно-венерологічному відділенні Комунальне некомерційне підприємство «Міська поліклініка № 22» Харківської міської ради (м. Харків).

Із рішення від 04.01.2023 №88 встановлено, що відповідач мотивував не зарахування страхового стажу роботи позивача у подвійному розмірі тим, що згідно ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004) зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Періоди роботи ОСОБА_1 до 01.01.2004 (крім періоду з 18.02.1998 р. по 30.06.2001 р.) не зараховано до страхового стажу у подвійному розмірі, оскільки робота у відповідних закладах та установах охорони здоров`я, не відповідала вимогам ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач зазначила, що з метою встановлення обставин призначення та перерахунків відповідачем пенсії, вона направила ще три звернення відповідачу, а саме від 03.02.2023, від 03.02.2023 та від 15.03.2023.

Відповідач листом від 28.02.2023 за №4469-3995/А-03/8-2000/23 поінформував, що перерахування розміру пенсії позивача та її зменшення пов`язано з помилковим зарахуванням до її страхового стажу у подвійному розмірі періодів роботи з 23.08.1994 по 17.02.1998 на посаді дитячого лікаря дерматолога в диспансерному відділенні шкірно-венерологічному диспансері № 4 (м. Харків); з 01.07.2001 по 31.10.2001 на посаді лікаря дерматовенеролога в диспансерному відділенні Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №31» (м. Харків); з 01.11.2001 по 31.12.2003; з 01.01.2004 по 31.01.2004; з 01.02.2004 по 28.02.2004 на посаді лікаря дерматовенеролога в ТОВ фірма «АГРО-ЛТД» (м. Харків), тому розмір пенсії приведено до вимог чинного законодавства, що становить 6339,9 грн. Зазначено, що страховий стаж позивача як працівника охорони здоров`я становить 29 років 16 днів. Згідно статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (діяла по 31.12.2003) передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Статтею 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зарахування роботи в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я до страхового стажу при обчисленні пенсії у подвійному розмірі не передбачено.

Не погодившись з рішенням про відмову у перерахунку пенсії, позивачка звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог, оскільки позивачка у спірні періоди працювала на такій посаді, що за положеннями ст. 60 Закону "Про пенсійне забезпечення" дає право на подвійний обрахунок стажу роботи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

У відповідності до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до преамбули Закону № 1058-IV, цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 3 ст. 40 Закону № 1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 (а.с. 66-77) встановлено, що вона працювала:

- з 23.08.1994 по 17.02.1998 на посаді дитячого лікаря дерматолога в диспансерному відділенні шкірно-венерологічному диспансері № 4 (м. Харків);

- з 01.07.2001 по 31.10.2001 на посаді лікаря дерматовенеролога в диспансерному відділенні Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №31» (м. Харків);

- з 01.11.2001 по 18.02.2004 на посаді лікаря дерматовенеролога в ТОВ фірма «АГРО-ЛТД» (м. Харків);

- з 20.02.2004 по 28.02.2006 на посаді лікаря дерматовенеролога в диспансерному відділенні Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №31» (м. Харків);

- з 01.03.2006 по 28.07.2022 на посаді лікаря дерматовенеролога в диспансерному шкірно-венерелогічному відділенні Комунальне некомерційне підприємство «Міська поліклініка №22» Харківської міської ради.

Довідкою від 31.08.2022 №430/0/695-22, наданою КНП "Міська клінічна лікарня №31" ХМР підтверджується, що позивач з 23.08.1994 була прийнята на посаду дитячого лікаря - дерматолога в диспансерне відділення шкірно-венерологічного диспансеру № 4 м. Харкова (Наказ № 54 к від 19.08.1994 р.) та 17.02.1998 з цієї посади була переведена на 0,75 посади лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділення шкірно-венерелогічного диспансеру №4 м. Харкова за виробничою необхідністю (Наказ № 7 від 13.02.1998) (уточнююча довідка №176/0/695-23 від 14.03.2023) та з 01.07.2001 працювала у міській клінічній лікарні №31 ТМО Жовтневого району м. Харкова за переводом з шкірно-венерологічного диспансеру №4 на посаді лікаря-дерматовенеролога (0,75 посади) в диспансерно-поліклінічному відділенні (Наказ 99-к від 01.07.2001 та 31.10.2001 звільнена за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (Наказ №187к від 31.10.2001). Робота лікаря-дераматовенеролога позивача в період з 01.07.2001 по 31.10.2001 була пов`язана з лікуванням хворих з небезпечними інфекційними, паразитарними шкірними захворюваннями (сифіліс, гонорея, короста, чесотка, трихофатія, демодекоз, хвороба Лайма, ВІЛ-інфекції, контагінозний молюск, шкірний туберкульоз, хламідіоз, вірусні бородавки, акаріаз та ін.), з живими збудниками інфекцій, вірусами, іммобілізацією блідих трепонем, які відповідно до наказу МОЗ України № 133 від 19.07.1995 «Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних, паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб» входять до Переліку особливо небезпечних, інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», наказу МОЗ від 19.07.1995 №133, листа Міністерства охорони здоров`я України від 15.02.2006 №10.03.68/286 стаж роботи на посаді лікаря-дерматолога ОСОБА_1 , зараховується в подвійному розмірі.

Довідкою від 27.01.2023 №1, наданою ТОВ "Медичний центр "ПАНАЦЕЯ XXI век", підтверджується, що позивач в працювала в ТОВ фірма «АГРО-ЛТД» на посаді лікаря- дерматовенеролога з 01.11.2001 (наказ № 8 від 01.11.2001), звільнена з посади 18.02.2004 (наказ №7 від 18.02.2004) за ст. 38 КЗпП (власне бажання). Робота лікаря-дерматовенеролога ОСОБА_1 в період з 01.11.2001 по 18.02.2004 була пов`язана з лікуванням хворих з небезпечними інфекціями, паразитарними шкірними захворюваннями (сифіліс, гонорея, короста, чесотка, трихофатія, демодекоз, хвороба Лайма, ВіЛ-інфекції, контагінозний молюск, шкірний туберкульоз, хламідіоз, вірусні бородавки, акаріаз та ін.), з живими збудниками інфекцій, вірусами, іммобілізацією блідних трепонем, які відповідно до наказу МОЗ України № 133 від 19.07.1995 р. «Про затвердження Переліку особливо небезпечних, інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб» входять до Переліку особливо небезпечних, інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки №429/0/695-23 від 31.08.2022, наданої КНП "Міська клінічна лікарня №31" ХМР позивач з 20.02.2004 була прийнята на посаду лікаря - дерматовенеролога в диспансерне відділення комунальної установи "Міська клінічна лікарня №31" м. Харкова (Наказ №40 к від 20.02.2004) та 28.02.2006 звільнена з займаної посади за переводом в міську поліклініку №22, ст. 36 п. 5 КЗпП (Наказ №39-к від 28.02.2006). Робота лікаря-дераматовенеролога позивача в період з 20.02.2004 по 28.02.2006 була пов`язана з лікуванням хворих з небезпечними інфекційними, паразитарними шкірними захворюваннями (сифіліс, гонорея, короста, чесотка, трихофатія, демодекоз, хвороба Лайма, ВІЛ-інфекції, контагінозний молюск, шкірний туберкульоз, хламідіоз, вірусні бородавки, акаріаз та ін.), з живими збудниками інфекцій, вірусами, іммобілізацією блідих трепонем, які відповідно до наказу МОЗ України № 133 від 19.07.1995 «Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних, паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб» входять до Переліку особливо небезпечних, інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб.

Відповідно до довідки №113/0/546-22 від 20.09.2022, наданої КНП "Міська поліклініка №22" ХМР позивач з 01.03.2006 була прийнята на посаду лікаря - дерматовенеролога в диспансерне шкірно-венерологічне відділення в КУОЗ "Міська поліклініка №22" м. Харкова (Наказ 1-К від 01.03.2006) по переводу з МКЛ №31 та на час настання пенсійного віку 28.07.2022 працювала на посаді лікаря - дерматовенеролога в диспансерного шкірно-венерологічного відділення в КНП "Міська поліклініка №22" ХМР. Робота лікаря-дераматовенеролога позивача в період з 01.03.2006 по 28.07.2022 пов`язана з лікуванням хворих з небезпечними інфекційними, паразитарними шкірними захворюваннями в тому числі сифілісом, гонореєю, трихофітією, мікроспорією, коростою, демодекозом, герпесом, хламідіозом, контагіозним молюском, шкірний туберкульоз, вірусними бородавками, хворобою Лайма, ВІЛ-інфекціями і живими збудниками інфекцій, вірусами, іммобілізацією блідих тремонем та іншими. Має право на зарахування до стажу її роботи у подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення та Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носіїв збудників цих хвороб (ст. 28 Закону України) "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення (4004-12) від 24.02.1994 до наказу від 19.07.1995 №133 Міністерства охорони здоров`я України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

За приписами ст. 7 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають, медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються медичною практикою.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 19.07.1995 № 133 "Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб" сифіліс, гонорея, трихофітія, мікроспорія, фавус відноситься до небезпечних інфекційних хвороб, короста та демодекс до групи: акарози, паразитарних хвороб.

Згідно листа Міністерства охорони здоров`я України від 15.02.2006 за №10.03.68/286 робота медичних працівників у шкірно-венерологічних диспансерах, відділеннях, кабінетах, палатах, які працюють з хворими на визначену наказом Міністерства охорони здоров`я України № 133 патологію повинна зараховуватись до стажу їх роботи у подвійному розмірі.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено і не заперечується відповідачем, що протягом спірного періоду позивачка працювала у інфекційних закладах охорони здоров`я.

За правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17, від 20 квітня 2022 року у справі № 214/3705/17, від 27 квітня 2023 року у справі № 160/14078/22, у яких суд дійшов висновку про зобов`язання пенсійного органу зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів також зазначає, що у постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом № 1058-IV та Закону № 1788-ХІІ вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон № 1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон № 1058-IV.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», то він мав би виключити із Закону України «Про пенсійне забезпечення» усі інші положення, чого зроблено не було.

Ураховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що незарахування відповідачем до стажу позивача у подвійному розмірі періодів роботи в інфекційних закладах охорони здоров`я з 23.08.1994 по 17.02.1998, з 01.07.2001 по 31.10.2001; з 20.02.2004 по 28.07.2022 не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправним.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення від 04.01.2023 р. №88 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині відмови позивачу в зарахуванні до стажу роботи в подвійному розмірі періодів роботи з 23.08.1994 по 17.02.1998, з 01.07.2001 по 31.10.2001; з 20.02.2004 по 28.07.2022 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити позивачу перерахунок пенсії з дати її призначення 28.07.2022, зарахувавши до стажу роботи у подвійному розмірі такі періоди: з 23.08.1994 по 17.02.1998 на посаді дитячого лікаря дерматолога в диспансерному відділенні шкірно-венерологічному диспансері № 4 (м. Харків); з 01.07.2001 по 31.10.2001 на посаді лікаря дерматовенеролога в диспансерному відділенні Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №31» (м. Харків); з 20.02.2004 по 28.02.2006 на посаді лікаря дерматовенеролога в диспансерному відділенні Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №31» (м. Харків); з 01.03.2006 по 28.07.2022 на посаді лікаря дерматовенеролога в диспансерному шкірно-венерелогічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №22» Харківської міської ради, та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Колегія суддів зазначає, що відповідач, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не довів законність та обґрунтованість оспорюваного рішення, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 у справі № 520/12245/23 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 по справі № 520/12245/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко