Справа № 380/9004/23
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2023 року м. Львівсправа № 380/9004/23

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ТІДА» до Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ТІДА» (Позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 07 квітня 2023 року № 353821 про застосування до ТОВ «АЛЬФА ТІДА» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн;

- стягнути з відповідача суму судових витрат.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 07 квітня 2023 року № 353821 (далі також оскаржувана постанова) до нього застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн за порушення: допущено перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 цього Закону. Позивач не погоджується з оскаржуваною постановою, вважає, що її винесено незаконно, а тому така підлягає скасуванню з огляду на таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ТІДА» не було повідомлено про час та місце розгляду справи про порушення, тож, як наслідок, було позбавлене можливості надати свої пояснення та заперечення, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Зі змісту оскаржуваної постанови неможливо встановити, за яке саме порушення позивача притягнуто до відповідальності; у постанові не зазначено за відсутності яких саме документів її складено. Будь-яких належних та допустимих доказів того, що транспортний засіб марки Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_1 дійсно проходив рейдову перевірку немає. Відсутні також будь-які належні та допустимі докази на підтвердження відсутності у позивача під час перевірки 10 лютого 2023 року документів згідно з вимогами статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт». За таких обставин висновок відповідача про порушення позивачем абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є необґрунтованим та безпідставним, не підтверджений належними та допустимими доказами.

Відповідач помилково вважає, що відповідальність за статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення України (далі КУпАП) несе Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ТІДА». Тобто, оскаржувана постанова винесена відповідачем без з`ясування усіх обставин, необхідних для прийняття відповідних рішень, зокрема факту наявності у позивача ознак автомобільного перевізника у спірних правовідносинах. Отже, у цьому випадку відсутній суб`єкт відповідальності, передбачений абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

З огляду на вищенаведене адміністративний позов просить задовольнити в повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що положеннями спеціального закону, яким є Закон України «Про автомобільний транспорт» покладено на перевізника обов`язок із забезпечення, а водія пред`явлення для перевірки відповідних документів. Під час проведення перевірки посадовими особами Укртрансбезпеки було виявлено порушення позивачем вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутність особистої картки водія в цифровому контрольному пристрої (тахографі), відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 цього Закону. На долученій до відзиву на позовну заяву роздруківці з тахографа вбачається відсутність у верхній графі прізвища водія ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність особистої картки водія у слоті тахографа, що унеможливлює фіксування режиму праці та відпочинку водія. Такий документ як картка водія є «іншим документом» в контексті статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та повинен бути пред`явлений особам, уповноваженим здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху. Водій транспортного засобу заперечень щодо визначення позивача перевізником в акті перевірки не висловив. Ні водієм, ні позивачем не заперечуються зафіксовані у акті перевірки порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту.

Відповідач зазначає, що повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, яке зареєстроване у електронній системі документообігу Державної служби України з безпеки на транспорті від 01 березня 2023 року за № 13200/33/24-23, було направлено на адресу позивача. Згідно з трекінгом відправлень, який міститься на офіційному веб-сайті Укрпошти, рекомендований лист за номером 389, що відправлений позивачу 04 березня 2023 року, прибув у поштове відділення вже 06 березня 2023 року та 09 березня 2023 року був особисто вручений позивачу. Таким чином, позивач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та мав реальну можливість бути присутнім при її розгляді, надати свої пояснення чи зауваження.

Щодо твердження позивача про відсутність даних про конкретні порушення в оскаржуваній постанові відповідач зазначає, що такі дані зафіксовані в акті перевірки, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Щодо доводу позивача про неналежність суб`єкта відповідальності відповідач вказує, що згідно з наданою водієм транспортного засобу посадовим особам Укртрансбезпеки при проведенні перевірки товарно-транспортною накладною № 77-3 від 10 лютого 2023 року автомобільним перевізником є позивач, а отже саме він є належним суб`єктом відповідальності за виявлені порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідач стверджує, що наведені позивачем у позовній заяві норми Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512, та КУпАП не мають жодного відношення до правопорушення, передбаченого абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідач уважає, що позивачем не було вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення вчинення господарського правопорушення.

Відповідач підсумовує, що доводи позовної заяви не підтверджують наявності порушень в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу позивача, а оскаржувана постанова є такою, що прийнята відповідно до вимог чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене у задоволенні адміністративного позову просить відмовити в повному обсязі.

На спростування доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, позивач подав відповідь на відзив, у якій додатково, окрім аргументів, наведених у позовній заяві, вказує, що в акті перевірки відсутній номер дорожнього листа або посилання на будь-які інші документи, що дозволяли б установити факт здійснення перевезення; відсутні до того ж і пояснення водія щодо факту здійснення перевезення. Таким чином, в матеріалах справи відсутні відомості про об`єкт перевезення, а відповідачем не доведено, що взагалі мав місце факт перевезення, а отже і такий елемент складу правопорушення як суб`єкт відсутній. Під час здійснення перевірки водій позивача мав при собі усі необхідні документи, передбачені чинним законодавством. Так, чинне законодавство допускає можливість вести індивідуальні контрольні книжки, у разі необладнання транспортного засобу тахографом. У водія була в наявності індивідуальна контрольна книжка водія, він був готовий надати відповідний документ для розгляду уповноваженій особі суб`єкта владних повноважень, однак при складенні акту було прямо проігноровано наявність відповідних документів, їх не було досліджено, не взято до уваги, що призвело до порушення прав позивача. Відповідачем не надано документів, з яких можна було б встановити, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ТІДА» отримало запрошення на розгляд справи про порушення. Так само неможливо встановити на яку саме адресу було скеровано вказане запрошення. Тобто, доказів завчасного повідомлення позивача про розгляд справи про порушення відповідачем не надано, що в свою чергу позбавило позивача можливості бути присутнім під час розгляду справи. Відтак наявні достатні підстави для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у яких додатково вказує, що твердження позивача про необхідність зазначення в акті перевірки номера дорожнього листа є хибними та такими, що не відповідають вимогам чинного автомобільного законодавства. Зауважує, що вантажний автомобіль з повною масою понад 3,5 тонн повинен бути обладнаний діючим та повіреним тахографом.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 02 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 12 травня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

10 лютого 2023 року о 13 год. 00 хв. (місце проведення перевірки автодорога М-06 «Київ-Чоп», 756 км + 800 м.) посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі направлення на перевірку від 06 лютого 2023 року № 015622 проведено перевірку транспортного засобу марки Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію, серія та номер НОМЕР_2 ), що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ТІДА», за результатами якої складено акт № 334951 від 10 лютого 2023 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Згідно зі змістом указаного акту під час перевірки виявлено порушення: «На момент перевірки транспортного засобу відсутня особиста картка водія в цифровому контрольному пристрої (тахограф), відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

07 квітня 2023 року начальник Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Шульга Олександр, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 353821, якою постановив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ТІДА (транспортний засіб марки Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_1 ) адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 гривень за порушення: допущено перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 цього Закону.

Позивач, уважаючи вказану постанову відповідача протиправною, звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 353821 від 07 квітня 2023 року.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 цієї ж статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з частинами чотирнадцятою, сімнадцятою статті 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

За змістом абзацу другого частини першої статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Частиною першою статті 48 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно із частиною другою статті 48 Закону № 2344-ІІІ документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

З аналізу вказаних положень статті 48 Закону № 2344-III слідує, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством, які водій повинен мати при собі та надавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам.

Відповідно до статті 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

У розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону № 2344-ІІІ та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яке встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку (пункт 1.2) (далі Положення № 340).

Відповідно до пункту 1.3 Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі ТЗ).

Згідно з пунктом 6.1 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Пунктом 6.3 Положення № 340 передбачено, що водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Згідно з визначенням, наведеним у абзаці дванадцятому пункту 1.5 Положення № 340, тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.

Отже, тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких ТЗ та про певні періоди роботи їх водіїв. Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.

Своєю чергою Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385 (далі Інструкція № 385).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 385: контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі.

Згідно з положеннями пункту 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до положень пункту 3.5 Інструкції № 385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Пунктом 3.6 Інструкції № 385 передбачено, що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку, зокрема наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.

Згідно з частиною 3 статті 10 цієї Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

Приписи пункту «а» частини 1 статті 10 вказаної Конвенції, на думку суду, є універсальними для будь-якого транспортного засобу, на якому використовується наймана праця водія.

В той же час ведення тахографу передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тонн.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що водій, який здійснює перевезення на вантажному автомобілі, та який обладнаний тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. У разі, якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв. Водночас на перевізника покладений обов`язок забезпечувати належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР, здійснювати періодичні інспекції, які включають перевірку, зокрема наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у визначеній Інструкцією № 385 кількості, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

Суд встановив, що в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 334951 від 10 лютого 2023 року відповідач зробив висновок про порушення позивачем статті 48 Закону № 2344-ІІІ. Суть виявленого порушення полягає в тому, що на момент проведення перевірки водій, який здійснював перевезення вантажу, не мав при собі особистої кратки водія в цифровому контрольному пристрої (тахографі).

У позовній заяві позивач зазначеної обставини не спростовує, а вже у відповіді на відзив на позовну заяву вказує, що чинне законодавство допускає можливість вести індивідуальні контрольні книжки, у разі необладнання транспортного засобу тахографом. У водія була в наявності індивідуальна контрольна книжка водія, він був готовий надати відповідний документ для розгляду уповноваженій особі суб`єкта владних повноважень, однак при складенні акту було прямо проігноровано наявність відповідних документів, їх не було досліджено, не взято до уваги, що призвело до порушення прав позивача.

Щодо таких доводів позивача суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 6.1 Положення № 340 вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Отже, обладнання вантажного автомобіля з повною масою понад 3,5 тонн діючим та повіреним тахографом є обов`язковим.

Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 затверджено Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі Правила).

За змістом пункту 11.1 Глави 11 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

Відповідно до товарно-транспортної накладної № 77-3 від 10 лютого 2023 року, автомобільним перевізником згідно з якою є Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ТІДА», маса брутто транспортного засобу позивача марки Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_1 становила 4,257 тонн.

Таким чином, зазначений транспортний засіб у силу вимог пункту 6.1 Положення № 340 мав бути обладнаний діючим та повіреним тахографом в обов`язковому порядку, а водій зазначеного транспортного засобу у такому разі повинен був мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом (абзац п`ятий пункту 3.3 Інструкції № 385).

Варто відзначити, що обладнання транспортного засобу позивача марки Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_1 на момент здійснення перевезення вантажів цифровим тахографом підтверджується копією роздруківки з нього, яка долучена відповідачем до відзиву на позовну заяву, що не спростовано позивачем.

Отже, у спірному випадку водій згаданого транспортного засобу повинен був пред`явити уповноваженим особам Укртрансбезпеки під час проведення перевірки картку водія, а не індивідуальну контрольну книжку, яка ведеться у тому разі, якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом (пункт 6.3 Положення № 340).

Втім, навіть за таких обставин твердження позивача про наявність у водія транспортного засобу марки Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_1 на момент проведення перевірки індивідуальної контрольної книжки не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, зокрема: долученням такої позивачем до матеріалів справи; зазначенням водієм у акті перевірки про її наявність у нього тощо.

З огляду на викладене суд відхиляє доводи позивача у цій частині.

Стосовно тверджень позивача про те, що зі змісту оскаржуваної постанови неможливо встановити, за яке саме порушення його притягнуто до відповідальності; у постанові не зазначено за відсутності яких саме документів її складено суд зазначає таке.

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 79) (далі Порядок № 1567).

Цей Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (пункт 1 Порядку № 1567).

Рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку (пункти 2, 4 Порядку № 1567).

Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (пункт 14 Порядку № 1567).

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (абзаци перший, другий пункту 15 Порядку № 1567).

Виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (пункт 20 Порядку № 1567).

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (абзац перший пункту 21 Порядку № 1567).

Отже, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

В акті № 334951 від 10 лютого 2023 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом чітко зазначено, що під час перевірки транспортного засобу позивача виявлено порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутня особиста картка водія в цифровому контрольному пристрої (тахографі).

Таким чином, вимоги пункту 20 Порядку № 1567 щодо зазначення в акті виявлених під час перевірки порушень вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом з посиланням на порушену норму відповідачем дотримані.

При цьому абзацом другим пункту 27 Порядку № 1567 визначено, що за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Форма постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу визначена в додатку 5 до Порядку № 1567 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 79).

Так, у постанові зазначається, зокрема «порушення законодавства про автомобільний транспорт».

В оскаржуваній постанові зазначено, що позивачем допущено порушення: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Таким чином, в оскаржуваній постанові зазначено суть вчиненого порушення законодавства про автомобільний транспорт, що також спростовує доводи позивача у цій частині.

Твердження позивача про те, що будь-яких належних та допустимих доказів того, що транспортний засіб марки Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_1 дійсно проходив рейдову перевірку немає суд оцінює критично, оскільки таким доказом є складений посадовими особами Укртрнасбезпеки відповідно до вимог пункту 20 Порядку № 1567 акт № 334951 від 10 лютого 2023 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Щодо посилань позивача на те, що відсутні також будь-які належні та допустимі докази на підтвердження відсутності у нього під час перевірки 10 лютого 2023 року документів згідно з вимогами статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» суд зазначає, що в акті перевірки № 334951 від 10 лютого 2023 року відповідачем зроблено висновок про відсутність у позивача на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а не статтею 39 цього Закону, як вказує позивач.

Стосовно аргументів позивача про те, що в акті перевірки відсутній номер дорожнього листа або посилання на будь-які інші документи, що дозволяли б установити факт здійснення перевезення; відсутні до того ж і пояснення водія щодо факту здійснення перевезення; таким чином, в матеріалах справи відсутні відомості про об`єкт перевезення, а відповідачем не доведено, що взагалі мав місце факт перевезення, а отже і такий елемент складу правопорушення як суб`єкт відсутній, суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу другого пункту 21 Порядку № 1567 про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Отже, за наявності в автомобільного перевізника дорожнього листа посадова особа робить запис у ньому про результати перевірки транспортного засобу. Однак позивач жодними належними та допустимими доказами не довів наявність у водія транспортного засобу під час проведення перевірки дорожнього листа, що зобов`язувало б посадових осіб Уктрансбезпеки зазначити його номер в акті та зробити запис у ньому про результати перевірки транспортного засобу.

Стосовно ж відсутності пояснень водія транспортного засобу щодо факту здійснення перевезення, то позивач не надав суду жодних доказів, які б указували на те, що водій був позбавлений можливості такі пояснення надати (внести до акту) під час проведення перевірки. При цьому акт перевірки № 334951 від 10 лютого 2023 року водій підписав без жодних зауважень.

Суд уважає безпідставним покликання позивача про те, що відповідачем не доведено, що взагалі мав місце факт перевезення, оскільки наведене спростовується наданою самим же водієм транспортного засобу під час проведення перевірки товарно-транспортною накладною № 77-3 від 10 лютого 2023 року, яка за змістом 11.1 Глави 11 Правил є основним документом на перевезення вантажів.

Автомобільним перевізником згідно з цією товарно-транспортною накладною є Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ТІДА», що спростовує також аргумент позивача про те, що оскаржувана постанова винесена відповідачем без з`ясування факту наявності у позивача ознак автомобільного перевізника у спірних правовідносинах.

Зауваження позивача про те, що відповідач помилково вважає, що відповідальність за статтею 132-1 КУпАП несе Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ТІДА», суд відхиляє, позаяк позивача притягнуто до відповідальності за статтею 60 Закону № 2344-ІІІ, а не за статтею 132-1 КУпАП «Порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Водночас суд уважає слушними посилання відповідача на те, що наведені позивачем у позовній заяві норми Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512, та КУпАП не мають жодного відношення до правопорушення, передбаченого абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за вчинення якого позивача притягнуто до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу оскаржуваною постановою.

Щодо доводів позивача про неповідомлення його відповідачем про розгляд справи про порушення суд зазначає таке.

Справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (абзац перший пункту 25 Порядку № 1567).

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності) (пункт 26 Порядку № 1567).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (пункт 27 Порядку № 1567).

Аналіз наведених норм права вказує, що після складання посадовою особою органу державного контролю акту, в якому зафіксовано встановлені під час проведення перевірки порушення особою вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення не пізніше протягом двох місяців з дня його виявлення здійснюється розгляд справи про порушення.

При цьому розгляд справи про порушення за відсутності уповноваженої особи автомобільного перевізника можливий лише у разі його належного сповіщення про розгляд справи, а засобами сповіщення автомобільного перевізника про розгляд справи про порушення визначено розписку, рекомендований лист із повідомленням або надсилання на офіційну електронну адресу (за наявності).

Суд встановив, що 01 березня 2023 року Відділ державного нагляду (контролю) у Львівській області склав повідомлення про розгляд матеріалів справи про порушення законодавства, відповідно до якого позивача запрошено особисто (або уповноважену особу) прибути на розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, що відбудеться 05 квітня 2023 року з 10:00 год. до 13:00 год. за адресою: Львівська область, місто Городок, вулиця Львівська, будинок 659А/2.

Повідомлення про розгляд справи про порушення від 01 березня 2023 року направлено на адресу позивача (м. Львів, індекс 79069) засобами поштового зв`язку 04 березня 2023 року, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 04 березня 2023 року та списком № 2768 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих (трек-номер відправлення 389). Відправлення прибуло у точку видачі 06 березня 2023 року та вручено особисто 09 березня 2023 року.

Отже, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що позивач отримав повідомлення про розгляд справи про порушення завчасно до дати її розгляду. Наведеним спростовуються доводи позивача про те, що відповідачем не надано документів, з яких можна було б встановити, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ТІДА» отримало запрошення на розгляд справи про порушення.

Таким чином, позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про порушення та мав можливість прибути до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області, висловити заперечення, подати докази на спростування висновків акту перевірки або ж надати відповідну заяву про відкладення розгляду справи, з урахуванням двомісячного терміну її розгляду.

Суд відзначає, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі № 820/4810/17.

З урахуванням викладеного вище суд переконується, що аргументи позивача про протиправність постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 353821 від 07 квітня 2023 року не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Тож, беручи до уваги викладене у сукупності, суд дійшов висновку про невиконання позивачем вимог, установлених статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, в частині подання при проведенні перевірки визначених цією статтею документів.

За таких обставин в розглядуваному випадку саме позивача, який є власником спірного транспортного засобу та здійснював перевезення, слід вважати автомобільним перевізником і, відповідно, він несе відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів, оскільки факт відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-ІІІ (а саме особистої картки водія в цифровому контрольному пристрої (тахографі)), не спростовується матеріалами справи, що, насамперед, зумовлює накладення штрафу за таке порушення.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено здійснення транспортним засобом позивача вантажних перевезень без оформлення необхідних документів, які передбачені законодавством, що є складом правопорушення, за яке абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, оскаржувана постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 353821 від 07 квітня 2023 року є правомірною, а тому підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову, не передбачено.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ТІДА» (вул. Шевченка, 317, м. Львів, 79069) до Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області (вул. Львівська, 659А/2, м. Городок, Львівська область, 81500) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 10 листопада 2023 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна