Справа № 544/1867/23
Суддя: Сайко О. О.
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 544/1867/23
№ 2-а/544/5/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 листопада 2023 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі

головуючої судді Сайко О. О.,

за участі секретаря судового засідання Костенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду по вул. Соборна, 41, у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Сектору поліцейської діяльності №1 (м. Гребінка) відділення поліції №1 Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області капрала Черниш Варвари Вікторівни, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.07.2023 о 23 години 54 хвилини він їхав з Гребінківського залізничного вокзалу у місто Пирятин по вулиці Пирятинське шосе у місті Гребінка Лубенського району Полтавської області за кермом автомобіля марки OPEL VIVARO д.н.з НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 . Позаду нього від залізничного вокзалу рухався автомобіль поліції без увімкнення проблискових маячків. На виїзді з міста Гребінка на вказаному авто поліції були увімкнені червоні та сині проблискові маяки, а тому він зупинив своє авто на узбіччі між вулицями Козацька та Вокзальна. До його машини підійшов поліцейський, який не представився. Він повідомив, що позивач порушив ПДР бо на його авто не працює освітлення заднього державного номерного знаку. Позивач був здивований цією звісткою бо раніше ця несправність була, але він її усунув прямо перед виїздом у поїздку ввечері 11.07.2023 за запланованим маршрутом Пирятин-Гребінка-Пирятин. Він повідомив, що не знав про виникнення цієї несправності, що автомобіль не обладнаний функцією бортового комп`ютера, яка повідомляє водія про несправність приладів освітлення автомобіля. Позивач дістав водійський інструмент і почав на місті зупинки усувати виявлену несподівану несправність підсвічування номера.

Однак поліцейський навіть не став його слухати, повідомив, що його може бути притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. Позивач повідомив, що раптова несправність буде усунута прямо на місті, швидко і він навіть зможе у цьому особисто впевнитись. Втім, поведінка поліцейського вказувала на те, що його зовсім не цікавить усунення несправності, що він очікує зовсім інших пропозицій завершення даної ситуації. Але він очікуваних ним пропозицій не надав, а тому поліцейський сказав, що постанова про притягнення його до відповідальності вже винесена. Позивач з притягненням до відповідальності не згоден, про що прямо повідомив поліцейському та категорично відмовився підписувати постанову, а тому поліцейський йому її лише з відстані показав протягом кількох секунд і відмовився надати її копію, повідомив, що копія постанови буде надіслана поштою на адресу зареєстрованого місця проживання позивача.

Позивач на місці зупинки через 5 хвилин полагодив підсвічування номера. Як з`ясувалось, у плафоні просто перегоріла лампочка, вона була ним швидко замінена на нову, підсвічування стало працювати, він продовжив поїздку у Пирятин. 20.07.2023 у мобільному застосунку «ДІЯ» з`явилось повідомлення про наявність у нього несплаченого штрафу. У цьому у повідомленні зазначено, що позивач керував транспортним засобом з несправною підсвіткою державного номерного знаку, штраф 1190 грн, постанова ЕАС7320058 від 11.07.2023, що його притягнуто до відповідальності по ст.121-3 ч. 1 КУпАП за керування ТЗ без номерного знаку, з номерним знаком, що не належить цьому засобу. Останнє формулювання його просто шокувало, бо він такого ніколи не вчиняв. 25.07.2023 йому надійшов рекомендований лист з Гребінківського СПД №1 ВП№1 ГУНП, у якому він отримав копію постанови поліції про притягнення до адміністративної відповідальності.

Виявилось, що його притягнуто до адміністративної відповідальності постановою серії ЕАС №7320058, яка винесена не 11.07.2023, а о 00 годин 02 хвилини 12.07.2023 (через вісім хвилин після зупинки вже винесена постанова). Крім того, його притягнув до адмінвідповідальності зовсім не поліцейський, який висував до претензії, дивився авто та розмовляв з позивачем, а зовсім інша особа - відповідачка. Офіційно саме вона «розглянула справу про адміністративне правопорушення», але при цьому вона насправді тільки знаходилась у поліцейському автомобілі, навіть не виходила з нього, з позивачем взагалі не спілкувалась, автомобіль не оглядала, обставин справи не вивчала. Вказану постанову вважає незаконною.

По-перше, відповідачка у п.5 постанови, вказала, що «водій керував транспортним засобом з несправною підсвіткою державного номерного знаку». Тобто, виходячи зі змісту положень ПДР, у його діях мало б бути відповідачкою виявлене порушення п.2.9. «в» ПДР, а саме - абз.6 «Керування транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий». Однак, всупереч цьому відповідачка у п.5 постанови далі вказала зовсім інше нібито виявлене порушення, що у його діях є порушення п.2.9. «в» ПДР - «Керування водієм ТЗ з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів», яке відноситься до п.2.9. «в» абз. 3 ПДР і є за своєю суттю є зовсім іншим, ніж керування ТЗ з несправним підсвічуванням державного номерного знаку.

По-друге, правильне визначення конкретної норми порушення положень ПДР дуже важливо бо це впливає на вірний розгляд цієї справи у подальшому. Дії позивача відповідачка кваліфікувала по ч. 1 ст.121-3 КУпАП, а у диспозиції цієї статті визначено 10 варіантів дій, які викликають відповідальність по цій статті. При цьому, з огляду на останню фразу диспозиції цієї статті, стає зрозумілим, що відповідальність за всі десять дій може наступити тільки при наявності умисної форми вини, умисних діях водія, які спрямовані на умисне приховування номерного знаку.

До 26.10.2022 (дата набрання законної сили Закону № 2658-ІХвід 06.10.2022) всі дії з диспозиції ч. 1 ст.121 -3 КУпАП до цієї дати існували як частина 6 ст. 121 КУпАП, але у цій частині не було останнього речення, не було вказівки на умисну форму вини, умисні дії водія, які спрямовані на умисне приховування номерного знаку. Тобто раніше, до 26.10.2022, викликало притягнення до відповідальності за ці дії будь-яке порушення, яке викликало утруднення з ідентифікацією державного номерного знаку автомобіля. При цьому відповідальність за це наступала і при умисній, і при необережній формі вини. Але з 26.10.2022 частина 6 ст.121 КУпАП перестала існувати, а дії з її диспозиції були виділені у окрему статтю - ст.121-3 ч. 1 КУпАП, і у цій статті з`явилось спеціальне речення, яке для притягнення до відповідальності по цій статті вимагає наявність винятково умисної форми вини. Зовсім інша ситуація, коли водій заздалегідь наніс на номер спеціальне покриття, закрив його стороннім предметом, перевернув знак, закріпив його у несподіваному місті, використав не стандартний саморобний знак. Ці дії явно можна вчинити тільки навмисно, бо всі вони робляться не випадково, а свідомо, певними зусиллями, заздалегідь перед поїздкою, з умисним використанням спеціальних речовин, предметів та інструментів. Отже, для притягнення до відповідальності по ч.1 ст.121-3 КУпАП потрібно встановити наявність умислу на приховування державного номерного знаку. Відсутність же такого умислу призводить до відсутності складу цього адміністративного правопорушення, що виключає адміністративну відповідальність і викликає закриття провадження.

А тому, при такій ситуації, при виявленні раптової технічної несправності підсвічування номерного знаку (перегоріла лампочка) поліцейський мав би, використовуючи аналогію права, скористатись не положеннями п.31.3 ПДР (перелік технічних несправностей, які викликають безумовну заборону експлуатації), а положеннями п.31.4.3 «в» ПДР щодо несправності інших освітлювальних приладів (не працює ліва фара у режимі ближнього світла) і п.31.5 ПДР - «У разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил». Втім, поліцейський цього не зробив, а відповідачка безпідставно і незаконно притягнула позивача до адміністративної відповідальності.

Просив визнати протиправним та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень, інспектора Сектору поліцейської діяльності №1 (м. Гребінка) відділення поліції №1 (м. Пирятин) Лубенського районного відділу поліції ГУПН в Полтавській області капрала Черниш Варвари Вікторівни, постанову серії ЕАС №7320058, яка винесена о 00 годин 02 хвилини 28 секунд 12.07.2023 «про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного покарання у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн, за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121-3 КУпАП, за керування транспортним засобом з несправною підсвіткою державного номерного знаку.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та підтвердив обставини, які наведені ним у позовній заяві.

14.09.2023 під час судового засідання відповідач ОСОБА_3 пояснила, що 11.07.2023 була в добовому наряді. Під час патрулювання, їх екіпаж зупиненив автомобіль під керуванням позивача, у якому були технічні несправності (не працювало освітлення заднього номерного знаку). До даного авто підійшов інспектор із включеною боді камерою, а вона знаходилася в службовому авто та з водієм не спілкувалась. Їй відомо, що поліцейський запропонував йому усунути несправності, але водій відмовився. Вважає позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та просила відмовити в їх задоволенні.

В судове засідання 07.11.2023 сторони не з`явилися, позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити.

Суд, врахувавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено такі факти:

Згідно оскаржуваної постанови, винесеної інспектором поліції сектору поліцейської діяльності №1 (м.Гребінка) відділення поліції №1 (м.Пирятин) Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області капралом поліції Черниш В.В., 11.07.2023 о 23 год. 54 хв. водій ОСОБА_4 ,у м.Гребінка Лубенського району Полтавської області, керував транспортним засобом «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 , із несправною підсвіткою державного номерного знаку, чим порушив п 2.9 в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 та скоїв адміністративне правопорушення за яке частиною першою статті 121-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Внаслідок чого ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 1 190 гривень (а.с.19).

Позивач оскаржувану постанову вважає незаконною та безпідставною, оскільки постанова складена з порушеннями, а працівником поліції під час складання постанови не з`ясовано в повному обсязі всі обставини, що в свою чергу виключає склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121-3 КУпАП в його діях.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.2КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Частиною 1 ст.121-3 КУпАП передбачено відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що неналежить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам,з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (втому числі прозорими),з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком,якщо така забрудненість недає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцятиметрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, наявність яких доводиться шляхом надання належних та допустимих доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідностатті 9 КУпАПє протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до ст.252 КУпАПдослідити докази, перелік яких визначений ст. 251 КУпАП, та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та досліджені у справі докази та обставини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення в силу наступного.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як встановлено судом, достатніх доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП окрім самої спірної постанови, відповідачем не надано.

Факт того, що у автомобіля позивача виникла несправність освітлення заднього номерного знаку останнім не заперечувалося. Однак він пояснив, що цю несправність ним було усунуто протягом 5 хвилин, але поліцейський вже виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Свідчення поліцейського про те, що водію Марюхнічу було запропоновано усунути несправність, але він відмовився, жодними належними доказами не підтвердилася.

Згідно правової позиції ВС/КАС у справі №678/991/17 від 15.11.2021 відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні продемонструвати відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції не вдалося, у зв`язку з пошкодженням диску, на який він записаний. Оригінал запису за повідомленням відповідача був знищений за закінченням строку зберігання.

Будь-яких інших доказів вчинення позивачем даного адміністративного правопорушення відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого відповідно до процесуального законодавства покладено обов`язок доведення правомірності своїх рішень та дій, не надано.

Враховуючи приписи норм КУпАП, суд зазначає про відсутність належних доказів вчинення інкримінованого позивачу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 77 ч.1 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з ч.6 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у ході судового розгляду справи відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення, з огляду на що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи відсутність належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд зазначає, що інші доводи сторін про правомірність чи неправомірність оскаржуваної постанови не впливають на вирішення справи по суті.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАС № 7320058 від 12.07.2023, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн, слід скасувати та провадження у цій частині закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати у цій справі складаються з судового збору, який сплачений позивачем за подання позовної заяви до суду в розмірі 536 грн 80 коп.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем при зверненні до суду з цим позовом судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь позивача.

Керуючись ст.ст.9, 241-246,250,286 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАС № 7320058 від 12.07.2023, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн, та провадження у цій частині закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області (місцезнаходження: 36039, м. Полтава, вул. Пушкіна, 83, код ЄДРПОУ 40108630) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області, шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Головуюча - О.О. Сайко