Справа № 522/16664/22
Суддя: Павлик І. А.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/436/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Павлик І.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради та інспектора з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Кузнєцова Олега Олександровича про скасування постанови від 29 листопада 2022 року серії ОДП 60221355 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради та інспектора з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Кузнєцова О.О. про скасування постанови від 29.11. 2022 серії ОДП 60221355 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Позовна заява обґрунтована тим, що 29.11.2022 інспектором з паркування Кузнєцовим Олегом Олександровичем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ОДП 6021355, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 680,00 грн.

На думку інспектора з паркування ОСОБА_2 , 29.11.2022 об 12 год. 16 хв. позивачем порушено вимоги ч. 3 ст. 122 КУпАП та п.15.9 «е» ПДР України, а саме: здійснено зупинку транспортного засобу CHEVROLET AVEO SF48Y, номерний знак НОМЕР_1 ближче 30 м від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів за адресою: м. Одеса вул. Середньофонтанська 35.

Позивач вважає, що вказана постанова винесена з грубими порушеннями вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим, є незаконною і підлягає скасуванню.

Під час виготовлення постанови інспектором з паркування ОСОБА_2 відібрання показів позивача та свідків не проводилось, схема розташування транспортного засобу не складалась, відповідні відмітки (записи) у постанові у справі про адміністративне правопорушення серії НК ОДП6021355 від 29.11.2022 відсутні.

На зображеннях транспортного засобу зафіксовано: дату 29.11.2022 р.; географічні координати: 46.889, 30.333; та час проведення фотофіксації 12:18 (12 год. 18 хв.). Разом з тим, на зображеннях зафіксовано місце розташування транспортного засобу, з яких вбачається, що зупинка була зроблена згідно з ПДР, у спеціально відведеному місці, у «кишені» для паркування, на великій відстані від дорожнього знаку 5.45.2, яким позначається кінець посадкового майданчика автобуса.

З матеріалів фотофіксації вбачається, що замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 30 метрів від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів інспектором з паркування Кузнєцовим О.О. не проводився.

Ухвалою суду від 20 грудня 2022 року відкрито провадження у справі.

12 травня 2023 року від відповідача Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти позовних вимог, вказує, що правопорушення вчинене позивачем підтверджується наданими до справи фотографіями. Позовну заяву відповідач не визнає в повному обсязі, просить суд відмовити в задоволенні позову.

26 травня 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він вказує, що правопорушення не може бути доведено виключно фотографіями, адже факт паркування ближче 30 м від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів повинен бути встановлений шляхом заміру відстані.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено, що 29.11.2022 інспектором з паркування Кузнєцовим Олегом Олександровичем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ОДП 6021355, якою позивача ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 680,00 грн.

Із зазначеної постанови вбачається, що 29.11.2022 об 12 год. 16 хв. позивачем порушено вимоги ч. 3 ст. 122 КУпАП та п.15.9 «е» ПДР України, а саме: здійснено зупинку транспортного засобу CHEVROLET AVEO SF48Y, номерний знак НОМЕР_1 ближче 30 м від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів за адресою: м. Одеса вул. Середньофонтанська 35.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 15.9 (е) ПДР зупинка забороняється: ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

З огляду на притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, підлягає доведенню відповідачем недотримання позивачем таких умов: розташування легкового автомобіля ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Отже, належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення.

Подібні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 08.02.2018 року у справі №760/3696/16-а та від 18.07.2019 року у справі № 216/5226/16-а.

Дослідивши наявні у справі фотознімки суд зазначає, що хоча фотофіксація і здійснена з різних ракурсів, однак не дає змоги дійти однозначного висновку про місце розташування транспортного засобу позивачки.

Також матеріали справи не місять жодних замірів, які б свідчили про порушення десятиметрової відстані до перехрестя.

Таким чином, долучені до матеріалів справи фотографії, на які відповідач посилається, як на доказ вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, містять лише фото транспортного засобу позивачки, однак з даних фото не встановлено факт розташування ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, як це передбачено п. 15.9 (е) Правил дорожнього руху.

Крім того, диспозиція ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів, зокрема за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Випадки розміщення транспортного засобу, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, визначені ч. 3 ст. 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки.

В той же час, на переконання суду, неможливо встановити, що автомобіль CHEVROLET AVEO SF48Y, номерний знак НОМЕР_1 був припаркований ближче 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, а, відтак, така кваліфікуюча ознака як порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, не доведена відповідачем належними доказами.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зі змісту ст.7 КУпАП вбачається, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, де вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

З огляду на наведене, суд вважає, що вина позивачки у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ОДП 6021355 від 29.11.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення слід закрити.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України з відповідача Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань останнього, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Також позивачем заявлено про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн.

На підтвердження понесення таких витрат позивачем до позовної заяви додано копію договору про надання правничої (правової допомоги) від 01.12.2022, укладеного між адвокатом Прокопенко М.І. та Крайнвковою І.А., згідно якого гонорар адвоката становить 4 000,00 грн, копію акту прийому-передачі наданих послуг, згідно якого адвокатом складено проект позовної заяви про скасування постанови серії ОДП 6021355 від 29.11.2022 про накладення адміністративного стягнення, вартість послуги 4 000,00 грн, копію квитанції від 01.12.2022 на суму 4 000,00 грн, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Прокопенко М.І. у Приморському районному суді м. Одеси від 01.12.2022 Серія АХ № 1109379 та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом ч.ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 1 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241-243, 246, 250, 255, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради та інспектора з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Кузнєцова Олега Олександровича про скасування постанови від 29 листопада 2022 року серії ОДП 60221355 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради від 29.11.2022 № ОДП 6021355 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути з Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 496,20 грн витрат по сплаті судового збору та 1 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення складено 15.11.2023.

Суддя І.А. Павлик