Справа № 438/1744/23
Суддя: Слиш А. Т.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/1744/23
Провадження 2-а/438/31/2023
У Х В А Л А

13 листопада 2023 року м. Борислав

Суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до інспектора відділення поліції №1 в м.Бориславі Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Фрішка Д.Й. про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

до Бориславського міського суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інспектора відділення поліції №1 в м.Бориславі Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Фрішка Д.Й., у якій позивач просив скасувати постанову серії ЕАТ №7905808 від 09 жовтня 2023 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, у зв`язку з її незаконністю.

Ухвалою судді Бориславського міського суду від 25 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з наявністю недоліків позовної заяви, та надано позивачеві строк у десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків. Позивачеві також було роз`яснено, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява буде повернута.

08 листопада 2023 року через канцелярію Бориславського міського суду Львівської області позивач надав квитанцію про сплату судового збору та адміністративний позов у новій редакції із частковим виконанням вимог ухвали про залишення позову без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п.36).

На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі «Салонтаджі-Дробняк проти Сербії» (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Відповідно до ч. 5 ст. 169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

З урахуванням наведеного вище, відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст.169 КАС України, враховуючи, що позивач не усунув недоліки адміністративного позову, про які зазначено в ухвалі судді Бориславського міського суду Львівської області від 25 жовтня 2023 року, позов слід повернути позивачу без розгляду.

Керуючись ст. ст. 169, 248, 294, 295 КАС України,

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора відділення поліції №1 в м.Бориславі Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Фрішка Д.Й. про скасування постанови про адміністративне правопорушення - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Андрій СЛИШ