Справа № 420/22185/23
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/22185/23

Категорія:105000000 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 08.09.2023р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Малиновського відділу державної виконавчої служби (далі ВДВС) у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про:

- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернолуцької Ю.А. №ВП 37830964 від 18 липня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 13 000 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 10 жовтня 2012 року у справі №1519/2- 305/11 її виселено з кімнат №№2, 3 квартири АДРЕСА_1 .

На виконання рішення суду головним державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції Жердецьким Д.В. прийнято постанову від 26 квітня 2013 року "Про відкриття виконавчого провадження" ВП 37830964, яке триває до цього часу.

18 липня 2023 року державним виконавцем Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 13 000 грн.

Позивач зазначає, що виконання рішення суду стало неможливим через суттєву зміну обставин справи, а саме, зміну власника спірного житла.

Представник позивача звернувся до виконавця з заявою №22/2023 від 26 липня 2023 року в якій просив зупинити провадження у ВП 37830964 та скасувати всі постанови, прийняті після 29 серпня 2019 року, у зв`язку з суттєвою зміною обставин, а саме: під час надмірно тривалого виконання рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 2013 року у справі №1519/2-305/11, власник житла (повноваження якого здійснює стягувач) кімнат №2 і №3 квартири АДРЕСА_1 змінився, а стягувач Департамент міського господарства Одеської міської ради прийняв розпорядження від 15 березня 2019 року №261086 про передачу кімнат, що підлягали звільненню у виконавчому провадженні у власність ОСОБА_2 .

Позивач вважав вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що у державного виконавця відсутні підстави для стягнення виконавчого збору, оскільки обов`язковими умовами для його стягнення є фактичне виконання виконавчого документа та вжиття виконавцем заходів примусового виконання.

Відповідач позов не визнав, вказуючи про відсутність підстав для його задоволення.

Справу розглянуто за правилами ст. 287 КАС України в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову до Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про визнання протиправною та скасування постанови №ВП 37830964 від 18 липня 2023 року про стягнення виконавчого збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- апелянт звертає увагу на необґрунтованість зазначеного в оскаржуваній постанові розміру виконавчого збору в сумі 13 000 грн., вказуючи, що виконавче провадження №ВП 37830964 було відкрито 26 квітня 2013 року, коли редакція діючого на той час Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-ХIV (далі Закон №606-XIV), передбачала розмір виконавчого збору для боржника фізичної особи при виконанні рішень немайнового характеру, в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- суд першої інстанції необґрунтовано допустив зворотну дію в часі ст. 27 нового Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII), положення якої посилюють відповідальність позивачки, як боржника, у порівнянні з нормами ст. 28 старого Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-ХIV (далі Закон №606-XIV), оскільки розмір виконавчого збору Законом №606-XIV обраховувався як сорок неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а не два мінімальні розміри заробітної плати Законом 1404-VIII.

У відзиві Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на апеляційну скаргу вказується, що рішення суду першої інстанції є правильним, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 10 жовтня 2012 року у справі №1519/2- 305/11 ОСОБА_1 виселено з кімнат №№2, 3 квартири АДРЕСА_1 .

Постановою головного державного виконавця Першого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 26 квітня 2013 року відкрито ВП №37830964 з примусового виконання виконавчого листа №1519/2-305/11, виданого Малиновським районним судом 12 березня 2013 року.

Вказана постанова направлена супровідним листом за №В-7/490/0642-13466 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

31 травня 2023 року головним державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції складено акт, яким встановлено, що під час виходу за адресою: АДРЕСА_3 , 3 проведено перевірку виконання рішення суду в самостійному порядку. Боржник повідомила, що нею подано апеляційну скаргу на рішення суду.

20 серпня 2013 року Першим Малиновським ВДВС Одеського міського управління юстиції сторонам виконавчого провадження направлено повідомлення про проведення виконавчих дій по виселенню ОСОБА_1 та повідомлено про день і час примусового виселення.

29 вересня 2015 року начальником Першого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції винесено постанову у ВП №37830964 про передачу матеріалів виконавчого провадження у зв`язку з реорганізацією та утворенням відділів державної виконавчої служби до новоутвореного Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

08 жовтня 2015 року державним виконавцем Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції винесено постанову у ВП №37830964 про прийняття до виконання виконавчого провадження.

23.02.2016 року державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції складено акт державного виконавця, яким встановлено, що під час виїзду за адресою, вказаною у виконавчому листі встановлено, що за вказаною адресою дійсно проживає ОСОБА_1 , яка на момент проведення виконавчих дій знаходилася у своєї матері, у зв`язку з чим двері ніхто не відчинив.

08 серпня 2022 року державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову у ВП №37830964 про арешт коштів боржника.

14 квітня 2023 року державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову у ВП №37830964 про передачу виконавчого провадження до новоутвореного Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

23 травня 2023 року державним виконавцем Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову у ВП №37830964 про прийняття виконавчого провадження.

18 липня 2023 року головним державним виконавцем Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено акт державного виконавця, яким встановлено, що на прийом до державного виконавця з`явилася ОСОБА_1 та повідомила, що рішення суду було прийнято з порушенням законодавства, тому рішення суду вона не виконувала. Державним виконавцем роз`яснено боржнику приписи ст. 66 Закону України "Про виконавче провадження" та право звернення до суду щодо оскарження судового рішення.

18 липня 2023 року головним державним виконавцем Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову у ВП №37830964 про стягнення виконавчого збору.

Вважаючи постанову № ВП 37830964 від 18 липня 2023 року про стягнення виконавчого збору в сумі 13 000 грн. протиправною та такою що підлягає скасуванню, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи постанову про стягнення виконавчого збору №ВП 37830964 від 18 липня 2023 року з виконання виконавчого листа №1519/2-305/11, виданого Малиновським районним судом 12 березня 2013 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначений законом, оскаржувана постанова відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, є законною, обґрунтованою та скасуванню не підлягає.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст. 1, п.1 ч.1, ч.5 ст. 26, ч.ч.1-4 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1 ч.1 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

Згідно ч.5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частинами 1-4 ст. 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи.

Відповідно ч.1 ст. 42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст. 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Редакцією ч.2 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", яка діяла до 02 червня 2016 року, встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем під час відкриття виконавчого провадження не прийнято постанову про стягнення виконавчого збору.

При цьому, колегія суддів акцентує увагу, що у постанові про відкриття виконавчого провадження від 26 квітня 2013 року визначено боржнику самостійно виконати вимоги виконавчого документа в строк до 11 травня 2013 року. Вказано, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк, виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій.

Разом з тим, відповідно Актів від 31 травня 2013 року, 23 лютого 2016 року та від 18 липня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 самостійно не виконала вимоги постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 квітня 2013 року.

Таким чином, виконавчою службою вживаються заходи щодо примусового виконання рішення суду.

У той же час наявність рішення, яке набрало законної сили, зобов`язує виконавця здійснити всі заходи встановлені законом щодо виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказана редакція Закону не змінює суті та значення виконавчого збору, який є відповідно ст. 27 Закону №1404-VIII збором, що справляється на всій території України саме за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, тобто рішення повинно бути виконано.

При цьому, згідно абз.3 п.5 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження", порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцем не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Колегія суддів акцентує увагу, що у спірних правовідносинах, які розглядає суд у справі, заява стягувача про повернення йому виконавчого листа відсутня, постанова про відкриття виконавчого провадження є діючою, що є підставою для виконання державним виконавцем дій по виконанню рішення суду.

При цьому виконавчий збір це лише одна із складових коштів виконавчого провадження, які згідно з ч.1 ст. 42 Закону №1404-VIII складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст.27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2-4 ст. 42 Закону №1404-VIII витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 ч.1 цієї статті. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, приймаючи постанову про стягнення виконавчого збору №ВП 37830964 від 18 липня 2023 року з виконання виконавчого листа №1519/2-305/11, виданого Малиновським районним судом 12 березня 2013 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначений законом.

Таким чином оскаржувана постанова відповідає вимогам ч.2 ст. 2 КАС України, є законною, обґрунтованою та скасуванню не підлягає.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованим довід апелянта, що розмір виконавчого збору повинен бути встановлений відповідно редакції діючого на той час Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-ХIV, оскільки оскаржувана постанова прийнята відповідачем 18 липня 2023 року, а тому згідно п.7 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато після набрання чинності цим Законом здійснюються відповідно до цього Закону №1404-VІІІ.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія судів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2023 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.