Справа № 556/2719/23
Суддя: Котик Л.О.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 556/2719/23
Номер провадження 2-а/556/48/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2023 Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Котик Л.О.

при секретарі Соловей Г.С.

за участю представника відповідача - ОСОБА_5.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_4, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_4 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 серпня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 винесено постанову №1/239 про накладення відносно нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, де зазначено що ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 1,3 п.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме, отримавши повістку 01.08.2023 о 14 год., під особистий підпис, про явку на 08 год. 02.08.2023 до першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , для визначення призначення на воєнний стан. Однак на вище вказану дату ОСОБА_1 до першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, причину неявки не повідомив. Правопорушення виявлено під час дії особливого періоду - 10 серпня 2023 року. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 5100 грн

Позивач зазначає, що вказана постанова є незаконною та прийнята з порушенням вимог чинного законодавства з наступних підстав.

01 серпня 2023 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 на блокпосту «Рідне місто» в напрямку м.Вараш Рівненської області ОСОБА_1 була вручена повістка працівниками військомату, за якою йому необхідно було з`явитися на 08 год. 00 хв. 02.08.2023 до першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 для визначення призначення на воєнний час.

Окрім того, ОСОБА_1 пояснював працівникам ІНФОРМАЦІЯ_1 , що його син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , має інвалідність III групи відповідно до переліку визначеного наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 року №454/471/516 та наказу МОЗ від 11.07.2005 №342, а він в свою чергу зайнятий постійним доглядом за хворою дитиною, яка потребує постійного догляду, лікування та обстеження, що дає йому право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до абз.5 ч. 1 ст.23 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Після чого 21.08.2023, ОСОБА_1 , надіслав письмову заяву про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (у порядку статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію) до якої додав копії усіх підтверджуючих документів.

14 вересня 2023 року, перевіряючи свою поштову скриньку за місцем проживання, ОСОБА_1 виявив поштовий лист (простий, не рекомендований), який надійшов на його адресу ще 06.09.2023, що підтверджується штампом на конверті в якому знаходилася постанова про накладення на нього адміністративного стягнення №1/239 від 23 серпня 2023 року.

Так, позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є протиправною, складеною з порушенням вимог законодавства і такою, що порушує його права виходячи із наступного.

Так, вручена йому повістка не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України № 1487, якою був затверджений Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів , а тому її слід вважати незаконною та недійсною, оскільки вона не містить номеру повістки, номеру і дати розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 про необхідність явки військовозобов`язаного, а підписи начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , мають вигляд факсимального підпису.

Окрім того, відповідачами недотримано процедуру здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Так, протокол відносно позивача складено посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 у відсутності ОСОБА_1 .

Зі змісту протоколу, який був покладений за основу для винесення постанови (який не вручався позивачу, складався у його відсутності та якого ОСОБА_1 навіть не бачив на даний час) вбачається, що його неявка за викликом відбулась 02.08.2023, а протокол про адміністративне правопорушення було складено через 8 днів, що становить 192 години, замість встановлених законом 24 годин, з моменту виявлення особи правопорушника.

Разом з тим, у адміністративному протоколі не було зазначено норму (підпункт, пункт, статтю) законодавства у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації, яку ОСОБА_1 порушив. Уповноважена особа вказала лише на норму (статтю) КУпАП, яка передбачає санкцію (відповідальність) за порушення Закону, при цьому не посилаючись на сам закон (ч.І ст.256 КУпАП). Позивач вважає, що на підставі не вірно складеного адміністративного матеріалу його було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке він не вчиняв.

В даній справі, в порушення вимог чинного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення був складений у його відсутності та не вручений і не надісланий, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності виносилася у його відсутності без належного повідомлення останнього, тобто справа фактично була розглянута без його участі, також не були враховані його пояснення та надані докази щодо поважності неявки 02.08.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наведеного, просить позовні вимоги задовольнити.

Вказаний позов надійшов до суду 18 вересня 2023 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 22 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження.

27 жовтня 2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, вважають що позов є необґрунтованим та безпідставним з наступних підстав.

Посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 01.08.2023, о 14 год, вручали повістку ОСОБА_1 про явку до першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 на 02 серпня 2023 року о 08 год. 00 хв., проте позивач з невідомих причин на вище зазначену дату не з`явився, причину своєї неявки не повідомив.

10 серпня 2023 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1/239 та надіслано за адресою проживання ОСОБА_1 , простим листом.

На розгляд адміністративної справи ОСОБА_1 не з`явився, відповідно була винесена постанова №1/239 від 23.08.2023 про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.2101 КУпАП. Копію постанови направлено за домашньою адресою проживання позивача листом через відділення АТ «Укпошта».

В порушення ставиться саме неявка ОСОБА_1 за викликом ІНФОРМАЦІЯ_1, для визначення призначення на особливий період.

Відповідно до частини другої третьої, п`ятої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Також відповідно до абзацу другого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Оскільки в країні продовжений воєнний стан та триває загальна мобілізація, військовозобов"язаний не відповідально ставиться до своїх військових обов"язків, передбачених чинним законодавством.

На підставі викладеного ІНФОРМАЦІЯ_1 вважає, що діяв виключно в рамках своїх повноважень відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстав для задоволення позову немає.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує.

В судовому засіданні представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5. позовні вимоги не визнала, вказала, що ОСОБА_1 законно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП. Надала пояснення в межах поданого відзиву на позовну заяву. Просить в позові відмовити за безпідстаністю.

Вислухавши пояснення представника відповідача, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до долученої розписки, ОСОБА_1 отримав під підпис повістку на призов 01 серпня 2023 року о 14 год., де вказано, що останній повинен з`явитися 02.08.2023 на 08 год. до першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4.

Син позивача - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною з інвалідністю, а ОСОБА_2 в свою чергу зайнятий постійним доглядом за хворою дитиною, яка потребує постійного догляду, лікування та обстеження, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, серії НОМЕР_1 , корінцем медичного висновку №467 на дитину - інваліда віком до 18 років, посвідченням, серії НОМЕР_2 про отримання державної соціальної допомоги.

Після чого 21.08.2023, ОСОБА_1 , надіслав письмову заяву про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (у порядку статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію) до якої додав копії усіх підтверджуючих документів.

Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення №1/239 від 10.08.2023, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушив п.п. 1, 3 п.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що тягне за собою відповідальність згідно Закону України, а саме отримавши повістку під особистий підпис - 01.08.2023, в якій зазначено про виклик до першого ІНФОРМАЦІЯ_1 на 08 год 00 хв 02.08.2023, для визначенян призначення на воєнний час. Однак на вищевказану дату ОСОБА_1 до першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, причину своєї неявки не повідомив. Правопорушення виявлено під час дії особливого періоду - 10 серпня 2023 року.

23 серпня 2023 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4., за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП №1/239 від 23 серпняя 2023 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 5100,00 грн.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.

Відповідно дост. 55 Конституції України, кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно дост. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період, тягне за собою відповідальність за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст.210-1 КУпАП є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період, це- період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 64/2022«Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України«Про правовийрежим воєнногостану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває по теперішній час, що охоплюється дією особливого періоду.

Положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначено засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

За приписами ст. 1 вищезазначеного Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до ч.ч. 2, 5, 6 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. Вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

За приписами ч. 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

В п. 1 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зазначено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно ч.ч. 1, 3 до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Отже, вказаними положеннями нормативно-правових актів передбачений обов`язок призовників, військовозобов`язаних та резервістів у разі отримання ними виклику до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, явитися за таким викликом у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях).

За приписами ст. 235 КУпАП, адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року, якою був затверджений Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджена нова форма повістки згідно Додатку 11 до нього. Повістка за новим Порядком військового обліку повинна містити: назву «ПОВІСТКА»; ПІБ військовозобов`язаного; адресу місця реєстрації або місця фактичного проживання військовозобов`язаного; номер повістки; номер і дату розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 про необхідність явки військовозобов`язаного; дату, час і адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 для явки військовозобов`язаного; найменування посади та ініціали (ініціал власного імені) і прізвище керівника ІНФОРМАЦІЯ_1, який видав повістку; підпис керівника ІНФОРМАЦІЯ_1, що видав повістку; дату видачі повістки; мокру печатку ІНФОРМАЦІЯ_1, посадова особа якої видала повістку.

Однак повістка на призов, яка була вручена ОСОБА_1 не містила номеру повістки, номеру і дати розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 про необхідність явки військовозобов`язаного, а підписи начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 мають вигляд факсимільного підпису.

З ст. 207 Цивільного кодексу України визначає статус факсиміле і передбачає, що воно може використовуватись лише у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін. Законодавство про мобілізацію і військовий облік не передбачає випадків, коли б керівникам ІНФОРМАЦІЯ_1 дозволялося би використовувати факсиміле. І письмової згоди на це позивач не надавав. Отже, факсиміле в повістці незаконне.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

За приписами ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що судова повістка не відповідає вимогам чинного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення був складений у його відсутності та не вручений і не надісланий йому, а постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглядалася у його відсутності без належного повідомлення останнього, тобто справа фактично була розглянута без його участі, також не були враховані його пояснення та надані докази щодо поважності неявки 02.08.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Так відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, суд констатує, що при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем не були забезпечені процесуальні гарантії прав позивача, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді справи. Розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП у його відсутності не тільки грубо суперечить вимогам чинного законодавства, але й позбавило особу можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі право на захист.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. ( ст.245 КУпАП)

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак дані вимоги закону відповідачем дотримані не були ( не з"ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, чи було вчинено адміністратимвне правопорушення, чи винен ОСОБА_1 в його вчиненні).

Отже, суд вважає, що під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 уповноваженими особами відповідача не було дотримано вимог КУпАП щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та сприяння реалізації особою, що притягається до адміністративної відповідальності, її процесуальних прав.

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за

винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідачем не надано доказів на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене вище, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_4 слід стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Враховуючи викладене, керуючись на підставі ст.ст. 7, 210, 247, 279, ч.1 ст. 251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_4, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4. від 23 серпня 2023 року №1/239 про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок).

У відповідності до п.15.5) розділу У111 Перехідні положення КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, через Володимирецький районний суд Рівненської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Котик Л.О.

Учасники процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 ;

Відповідачі: начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4.; ІНФОРМАЦІЯ_4.