Справа № 420/22120/23
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішенням та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №63 від 11.08.2023 р.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи в органах державної податкової служби з 30.01.2001р. по 31.08.2021р.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 08.08.2023 р. пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідках ГУ ДПС в Одеській області від 02.08.2023 р. № 197/15-32-10-02-12; № 196/15-32-10-02- 12; № 195/15-32-10-02-12.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 08.08.2023 ОСОБА_1 звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, враховуючи наявність 20 років трудового стажу в податковому органі, про переведення призначеної пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком, відповідно до приписів ЗУ «Про державне службу». Проте, 11.08.2023 ОСОБА_1 отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області № 63 від 11.08.2023 р. про відмову в призначенні пенсії, з огляду на те, що посадові особи органів податкової служби не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ. Отже, вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправними, та такими, що суперечать чинному законодавству України, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (вхід. № ЕП/10425/23 від 14.09.2023 р.), зазначаючи, зокрема, що у період з 30.01.2001 по 01.05.2016 Позивач працювала в органах податкової служби з присвоєнням спеціального звання відповідно до ст. 343.1 Податкового кодексу України, такий період роботи не може бути зараховано до стажу роботи на посадах державної служби, оскільки відповідні посади відсутні у переліку посад, робота на яких дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області також вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (вхід. № 31467/23 від 18.09.2023 р.), наголошуючи, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком згідно Закову України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно трудової книжки ОСОБА_1 працювала в Головному управлінні ДПС в Одеській області на посаді головного державного інспектора з 30.01.2001 по 31.08.2021. Таким чином, станом на 01.05.2016 у позивачки відсутній 20 річний стаж роботи на посадах державного службовця та віднесених до них посад державних службовців. Відповідач зазначає, що позивачка не набула достатнього стажу для призначення пенсії державного службовця, а відповідно і права на призначення пенсії за віком, згідно Закону № 88-VII.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/22120/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішенням та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером, та отримує пенсію за віком, згідно Закову України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головним управлінням ДПС в Одеській області видано на ім`я ОСОБА_1 довідки від 02.08.2023 р. № 197/15-32-10-02-12; № 196/15-32-10-02-12; № 195/15-32-10-02-12 про складові її заробітної плати, для призначення пенсії державного службовця.

08.08.2023 року позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію згідно Закону України «Про державну службу».

За принципом екстериторіальності розгляд зазначеної заяви здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

11.08.2023, на підставі заяви, та наданих документів, Головним управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області винесено Рішення № 63 про відмову у призначенні/перерахунку пенсії, оскільки чинним законодавством визначено, що пенсія за віком (в тому числі державним службовцям) призначається виключно на умовах та в порядку Закону № 1058.

Не погоджуючись із Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в в Івано-Франківській області, про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність, та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить до висновку, що даний позов є обґрунтованим, та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Реалізацію права на пенсійне забезпечення державних службовців визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), відповідно до ст. 90 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Закон №889-VIII набрав чинності з 01.05.2016, а Прикінцевими та Перехідними положеннями цього закону закріплено, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII втратив чинність.

Так, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, які на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої ст.37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Згідно змісту спірного рішення № 63 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заперечується право ОСОБА_1 на призначення пенсії державного службовця, при цьому, відповідач не ставив під сумнів досягнення позивачем певного віку та наявності необхідного страхового стажу, а відсутність такого права пов`язував з відсутністю у позивача необхідного стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України № 3723 та іншими Актами Кабінету Міністрів України.

Так, відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала в податковому органі в Одеській області на різних посадах у період часу з 30.01.2001 р. по 31.08.2021 р.:

- 30.01.2001р. прийнята на посаду державного податкового інспектора відділу автоматизованого адміністрування податків на підставі рішення конкурсної комісії до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Одеси;

- 30.01.2001р. відповідно до закону України «Про внесення змін і доповнень до закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 24.12.1993р., постанови Кабінету Міністрів від 22.02.1999р. №258 «Про затвердження положення про спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби» присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби ІІІ рангу». Присягу державного службовця прийняла;

- 15.11.2001р. переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу автоматизованого адміністрування податків на підставі рішення конкурсної комісії.

- 10.09.2002р. переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу обліку платників податків управління інформатизації та обліку, у зв`язку із зміною структури та штатного розпису;

- 03.02.2003р. звільнена із займаної посади у зв`язку з реорганізацією шляхом злиття державних податкових інспекцій у районах м. Одеси у порядку переведення до новоствореної державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси;

- 04.02.2003р. призначена до новоствореної державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси на посаду головного державного податкового інспектора відділу обліку платників податків управління інформатизації та обліку у порядку переведення 3 державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Одеси;

- 25.09.2003р. переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу обліку платників податків управління автоматизації процесів оподаткування у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису;

- 11.02.2004р. присвоєно чергове спеціальне звання «Інспектор податкової служби ІІ рангу»;

- 06.09.2005р. переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу реєстрації та обліку платників податків у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису;

- 01.06.2005р. присвоєно чергове спеціальне звання «Інспектор податкової служби 1 рангу»;

- 28.02.2012р. звільнена з посаду у зв`язку із реорганізацією у порядку переведення на роботу до новоствореної державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби;

- 29.02.2012р. призначена на посаду головного державного податкового інспектора відділу реєстрації та обліку платників податків управління інформатизації та обліку платників податків у порядку переведення з державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси;

- 10.07.2012р. переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу обліку платників податків та обробки податкової звітності управління інформатизації та обліку платників податків у зв`язку із зміною структури та штатного розпису;

- 26.06.2013р. звільнена з посади у зв`язку з реорганізацією у порядку переведення на роботу до державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області;

- 27.06.2013р. призначена на посаду головного державного податкового інспектора відділу обліку платників податків та обробки податкової звітності управління ІТ та обліку платників у порядку переведення з державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби;

- 27.06.2013р. присвоєно 13 ранг державного службовця;

- 24.12.2013р. присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби 1 рангу»;

- 11.03.2015р. у зв`язку з реорганізацією державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси головного управління Міндоходів в Одеській області звільнена із займаної посади у порядку переведення на роботу до державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області;

- 12.03.2015р. призначена на посаду головного державного інспектора відділу реєстрації та обліку платників і звітності управління реєстрації платників та електронних сервісів у порядку переведення 3 державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області;

- 04.02.2016р. переведена на посаду головного державного інспектора відділу реєстрації та обліку платників управління обслуговування платників у зв`язку зі зміною організаційної структури та скороченням штатної чисельності;

- 06.06.2017р. переведена на посаду головного державного інспектора відділу реєстрації та обліку платників податків управління обслуговування платників у зв`язку із реорганізацією;

- 03.12.2018р. звільнена з посади у порядку переведення для подальшої роботи до Головного управління ДФС в Одеській області на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 закону України «Про державну службу»;

- 04.12.2018р. призначено на посаду заступника начальника відділу обслуговування платників Північного управління у м. Одесі у порядку переведення з ДПІ у суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області;

- 08.10.2019р. у зв`язку з реорганізацією ГУ ДПС в Одеській області шляхом приєднання до ГУ ДПС в Одеській області звільнена з займаної посади у порядку переведення для подальшої роботи в ГУ ДПС в Одеській області.

- 09.10.2019р. призначена на посаду заступника начальника відділу обслуговування платників Північного управління у м. Одесі у порядку переведення з Головного управління ДФС в Одеській області;

- 09.10.2019р. присвоєно 7 ранг державного службовця;

- 17.12.2019 р. переведена на посаду заступника начальника відділу податкових сервісів Північного управління у м. Одесі у зв`язку зі зміною організаційної структури та штатного розпису;

- 16.09.2020р. переведена на посаду головного державного інспектора Одеського відділу електронних сервісів управління електронних сервісів у зв`язку зі зміною організаційної структури та штатного розпису;

- 21.12.2020р. звільнена із займаної посади у порядку переведення для подальшої роботи до Головного управління ДПС в Одеській області;

- 22.12.2020р. призначена на посаду головного державного інспектора Одеського відділу електронних сервісів управління електронних сервісів у порядку переведення з Головного управління ДПС в Одеській області;

- 02.07.2021р. присвоєно достроково черговий 6 ранг державного службовця;

- 31.08.2021р. припинено державну службу та звільнена з займаної посади у зв`язку із виходом на пенсію.

Загальний стаж державної служби в податкових органах ОСОБА_1 склав 20 років 7 місяців 1 день.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, в редакції, чинній на момент вступу та проходження позивачем служби в податкових органах, визначав Закон №3723-ХІІ «Про державну службу».

Відповідно до статті 1 цього Закону державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до частини 2статті 9 Закону №3723-ХІІ регулювання правового становища державних службовців, що працюють в органах прокуратури, апаратах судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому,Закон №3723-ХІІзастосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні»(далі - Закон № 509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України.

Згідно з статтею 4 Закону №509-XII державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади. Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами статті 15 Закону №509-XIIможе бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом державної податкової служби.

Правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України,Законом №509-XII, а в частині, що не регулюється ним, - Законом №3723-ХІІ.

Статтею 6 Закону №509-XII визначено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Законом №509-XII не було врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Стосовно періоду роботи позивача в органах податкової служби після втрати чинності Закону №509-XII, суд зазначає наступне.

Пунктом342.4 статті 342 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно з абзацами першим, другим пункту344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі-Закон №889-VIII), яким передбачено новий порядок та умови призначення пенсії державним службовцям.

У відповідності до пункту 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIIIдержавні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу»(Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу»(Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI Закону №889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу»(Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу»(Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, розділом XI Прикінцеві та перехідні положення Закону 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців,стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Судом встановлено, що спірні правовідносин стосуються наявності у позивача стажу державної служби необхідного для переведення на пенсію державного службовця та його обчислення.

Пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229(надалі - Порядок № 229), встановлено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини 2статті 46 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

До стажу державної служби зараховуються: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Згідно з пунктом 6 Порядку №229 стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.

Відповідно до вимог пункту 8 розділу XI Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Стаж державної служби до 01.05.2016 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою КМУ від 03.05.1994 № 283, та додатка до нього.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба):

на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців;

на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів;

на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком;

на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Пунктом 4 Порядку № 283 передбачено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Наведене в сукупності дає змогу дійти висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ. При цьому достатнім доказом, що підтверджує стаж державної служби є трудова книжка працівника.

За таких обставин, період державної служби позивача в податкових органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, а отже, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ, з підстав не зарахування до стажу державної служби періодів роботи в органах державної податкової служби, не є правомірною.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №63 від 11.08.2023 р., та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу державної служби Позивача період роботи в органах державної податкової служби з 30.01.2001р. по 31.08.2021 р., - є належним способом захисту прав позивача, та підлягають задоволенню.

Відносно вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 08.08.2023 р. пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідках ГУ ДПС в Одеській області від 02.08.2023 р. № 197/15-32-10-02-12; № 196/15-32-10-02- 12: № 195/15-32-10-02-12, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року № 1-3 затверджена форма довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII Про державну службу пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII Про державну службу.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС в Одеській області видано на ім`я ОСОБА_1 довідки від 02.08.2023 р. № 197/15-32-10-02-12; № 196/15-32-10-02-12; № 195/15-32-10-02-12 про складові її заробітної плати, для призначення пенсії державного службовця, відповідно до форми затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року № 1-3, та у порядок визначений Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 року.

При цьому, суд зазначає, що вищенаведені довідки ГУ ДПС в Одеській області від 02.08.2023 р. № 197/15-32-10-02-12; № 196/15-32-10-02- 12; № 195/15-32-10-02-12, містять всі необхідні відомості про розміри грошового забезпечення держслужбовця, відповідно останньої займаної посади ОСОБА_1 головного державного інспектора, а відтак, суд вважає наявними є підстави для зарахування їх при розрахунку пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає наявними є законодавчо передбачені підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №63 від 11.08.2023р.; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи в органах державної податкової служби з 30.01.2001р. по 31.08.2021р., та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 08.08.2023 р. пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідках ГУ ДПС в Одеській області від 02.08.2023 р. № 197/15-32-10-02-12; № 196/15-32-10-02- 12; № 195/15-32-10-02-12.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішенням та зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню, з вище окреслених підстав.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішенням та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №63 від 11.08.2023р.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи в органах державної податкової служби з 30.01.2001 р. по 31.08.2021 р.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 08.08.2023р пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби з 30.01.2001 р. по 31.08.2021 р. в розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідках ГУ ДПС в Одеській області від 02.08.2023 р. № 197/15-32-10-02-12; № 196/15-32-10-02- 12; № 195/15-32-10-02-12. .

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривні 80 копійок.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривні 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення складено 09.11.2023 р., з урахуванням знаходження судді Харченко Ю.В. у відпустці, у період часу з 21.09.2023 р. по 23.10.2023 р., включно.

Суддя Ю.В. Харченко