Справа № 460/20964/23
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2023 року м. Рівне №460/20964/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.04.2023 пенсії за віком, встановивши доплату до пенсії за понаднормовий стаж в розмірі 1 % заробітку за кожен рік роботи понад 20 років, але не вище 75 % заробітку, відповідно до частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, чинній до 01.10.2017.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем безпідставно не здійснено обчислення пенсії позивача з доплатою за понаднормовий стаж в розмiрi, встановленому ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Просив позов задовольнити повністю.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена у відзиві на позов, відповідно до змісту якої він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції, зокрема, про те, що позивач не звертався до територіальних органів ПФУ із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (зі змінами). Також зауважив, що правове регулювання спірних правовідносин змінилось і у зв`язку зі змінами Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пов`язує збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж встановлений ч.2 ст.56 цього Закону, з призначенням пенсії на умовах, визначених ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому відповідач наголошував, що оскільки страховий стаж для обчислення пенсії за віком (25 років 8 місяців 20 днів) зарахований позивачу по 01.01.2004, а починаючи з 01.01.2004 страховий стаж позивача менше 1 року, то відсутня друга складова, необхідна для призначення пенсії за віком на умовах ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи і перебуває на обліку у відповідача.

Позивач отримує пенсію за віком, що призначена відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ, тобто із зниженням пенсійного віку.

При призначенні пенсії позивачеві її розмір обчислений за правилами ч.1 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 №1058-ІV.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі також Закон №796-ХІІ).

У первісній редакції вказаного Закону передбачалося, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю (стаття 47). Статтею 53 передбачалося, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку. Стаття 55 встановлювала пільги по обчисленню середньомісячного заробітку, надаючи право тим, хто звернувся за пенсією, брати середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії за будь-який період із 12 місяців роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Законом України "Про внесення змін і доповнень до Закону Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 19.12.1991 №2001-XII, що набрав чинності 15.02.1992, Закон №796-ХІІ викладено в новій редакції, відповідно до якої також були закріплені правила про надання особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсій із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій (стаття 55).

Статтею 56 Закону в зазначеній редакції встановлювались пільги щодо обчислення стажу роботи (служби). Так, час роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС зараховувався до трудового стажу, до вислуги років: до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 по 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (в тому числі за списком №1); з 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги по обчисленню стажу роботи у зоні відчуження визначалися Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 цієї статті передбачалося, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи набрання чинності" від 08.07.2011 №3668-VI, що набрав чинності з 01.10.2011, було внесено ряд змін і доповнень в пенсійне законодавство, в тому числі в абзаці першому частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ слова "для одержання державних пенсій" замінено словами і цифрами "статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VIII, що набрав чинності 11.10.2017, внесено зміни до певних законодавчих актів України, в тому числі і до Закону №796-ХІІ.

Зокрема, абз.1 ч.1 ст.55 викладено в такій редакції: "Особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу".

В свою чергу, у статті 56 пункт 2 доповнено словами і цифрами "у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, починаючи з 11.10.2017 і по даний час, пунктом 2 статті 56 Закону №796-ХІІ передбачено: "Право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В свою чергу, ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі також Закон №1058-IV), що набрав чинності 01.01.2004, і в первісній і в чинній редакції передбачено наступне: "За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом. Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону".

Що стосується Закону №1058-IV, то відповідно до його положень порядок визначення розміру пенсії за віком обраховується за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону (частина перша статті 27 у первісній і чинній редакції).

В свою чергу, абз.1 ч.1 ст.40 Закону №1058-IV в первісній редакції було передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Абзацом четвертим цієї ж частини було визначено, що для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону, заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Абзацом 1 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV в чинній редакції передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Абзац четвертий цієї частини залишився незмінним і передбачає, що для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

До набрання чинності Законом №1058-IV, тобто до 01.01.2004, порядок обчислення пенсії із заробітної плати передбачався Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі також Закон №1788-XII).

Так, згідно з ст.19 Закону №1788-XII, в редакції з дати прийняття і до 01.01.2004, пенсії за віком призначаються в розмірі 55 % заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 % заробітку, але не менш як на 1 % мінімального розміру пенсії. Працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, за кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах, пенсія збільшується на 1 % заробітку.

В свою чергу, відповідно до ст.64 Закону №1788-XII, у відповідній редакції, пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

В первісній редакції, для розрахунку пенсії брався заробіток у сумі не вище десятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а заробіток у частині, що не перевищує чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, враховувався при призначенні пенсії повністю.

До 04.11.1997 діяло також правило про те, що кожна наступна частина заробітку враховувалася в такому розмірі: в межах п`ятого мінімуму заробітної плати - 85 %, шостого - 70 %, сьомого - 55 %, восьмого - 40 %, дев`ятого - 25 %, десятого - 15 %. Одержаний таким чином заробіток вважався заробітком, з якого обчислено пенсію.

Разом з тим, правила про визначення середньомісячного фактичного заробітку (стаття 65) до 10.06.2003 (Закон №854-IV від 22.05.2003) залишалися незмінними і для обчислення пенсій брався заробіток (за вибором того, хто звернувся за пенсією): за 24 останніх календарних місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом всієї трудової діяльності перед зверненням за пенсією, незалежно від наявних перерв у роботі. Середньомісячний заробіток за 24 календарних місяці і за 60 календарних місяців визначався шляхом ділення загальної суми заробітку за 24 календарних місяці роботи підряд (перед зверненням за пенсією) чи за 60 календарних місяців роботи підряд (протягом всієї трудової діяльності) відповідно на 24 чи 60. При цьому за бажанням того, хто звернувся за пенсією, місяці з неповним числом робочих днів у зв`язку з їх влаштуванням на роботу або звільненням враховувалися як повні календарні місяці роботи. У тих випадках, коли той, хто звернувся за пенсією, пропрацював менше 24 календарних місяців, середньомісячний заробіток визначався шляхом ділення загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на число цих місяців.

Аналіз зазначених правових норм свідчить, що ч.2 ст.56 Закону №796-ХІІ перебуває у системному зв`язку із ст.19 Закону №1788-XII саме завдяки посередництву ч.2 ст.27 Закону №1058-IV.

Оскільки саме за загальними правилами, визначеними у ст.19 Закону №1788-XII (тобто за раніше діючим законодавством), пенсії за віком призначаються в розмірі 55 % заробітку, а за кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 % заробітку, то логічно, що з урахуванням пункту 2 статті 56 Закону №796-ХІІ громадянам, що мають статус постраждалих від ЧАЕС категорій 1, 2, 3, 4, пенсія збільшується на 1 % заробітку на пільгових умовах, тобто за кожний повний рік роботи понад 20 років чоловікам і 15 років жінкам.

Так як ч.1 ст.27 Закону №1058-IV не передбачає обрахунку пенсії у відсотках до заробітку взагалі, тому й можливість збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за понаднормативний стаж за цією правовою нормою виключена.

А відтак і перерахунок пенсії на умовах, визначених у ч.2 ст.56 Закону №796-ХІІ, неможливий.

Натомість, ч.2 ст.27 Закону №1058-IV дає можливість особі скористатися своїм правом на те, щоб частину розміру її пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, було визначено відповідно до раніше діючого законодавства, тобто із відсоткового відношення до заробітку.

Саме тому, Законом №2148-VIII від 03.10.2017, що набрав чинності 11.10.2017, пункт 2 статті 56 Закону №796-ХІІ і було доповнено словами і цифрами "у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до цієї правової норми у редакції, що діяла на час її реалізації, умовою призначення спірної надбавки за понаднормативний стаж є призначення пенсії на умовах ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач, як особа щодо якої не дотримано цієї умови, не має права на отримання надбавки за понаднормативний стаж.

В будь-якому випадку суд зауважує, що оскільки страховий стаж для обчислення пенсії за віком (25 років 8 місяців 20 днів) зарахований позивачу по 01.01.2004, а починаючи з 01.01.2004 страховий стаж позивача складає менше 1 року, то відсутня друга складова, необхідна для призначення пенсії за віком на умовах ч.2 ст.27 Закону № 1058-IV.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23.10.2019 по справі №809/627/18, від 29.08.2022 у справі №300/1390/19, від 12.12.2022 у справі №280/656/20, 06.09.2023 у справі №300/2091/21, правовідносини в яких є подібними, до правовідносин справи, що розглядається, і яка у відповідності до ч.5 ст.242 КАС України повинна враховуватися при вирішення цього спору.

При цьому, суд наголошує, що остання правова позиція Верховного Суду, викладена якраз у постанові від 06.09.2023 у справі № 300/2091/21.

Тож у суду відсутні будь-які правові підстави для застосування до спірних, наразі триваючих, правовідносин ч.2 ст.56 Закону №796-ХІІ в редакції, яка діяла до 01.10.2017.

Суд не вбачає підстав для докладного аналізу інших доводів сторін, оскільки на загальний висновок по суті вони не впливають.

Згідно з ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що порушення прав позивача, про захист яких він просив в судовому порядку, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Правові підстави для застосування положень ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 13 листопада 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя С.А. Борискін