Справа № 760/4420/22
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №760/4420/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді - Букіної О.М..

при секретарі - Щепановій І.І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить визнати незаконною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 4983/10000/21 від 10 лютого 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 469 МК України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн., а провадження в справі про порушення митних правил закрити.

Посилається в позові на те, що постановою Київської митниці в справі про порушення митних правил № 4983/10000/21 від 10 лютого 2022 року його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 грн.

Зазначає, що він дійсно 06.02.2018 у зоні діяльності Львівської митниці ДФС було ввезено у режимі транзит транспортний засіб марки «AUDI A6» номер кузова: НОМЕР_1 .

Вказує, що автомобіль «AUDI A6» номер кузова: НОМЕР_1 є власністю позивача та знаходиться на обліку в реєстраційних органах Польщі та зареєстрований на позивача.

Посилається, що в період 2018-2021 років позивач використовував вказаний автомобіль для власних потреб, в тому числі щорічно оформлюючи договори страхування цивільної відповідальності та жодним особам у володіння, користування або розпорядження автомобіль не передавав.

В жовтні 2021 року, враховуючи дію тимчасового спрощеного порядку митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України, введеного Законом України від 15.04.2021№ 1403-ІХ, маючи на меті розмитнити автомобіль, з подальшим його продажем, позивач звернувся до свого знайомого на ім`я ОСОБА_2 (тел. НОМЕР_2 ), який обіцяв допомогти в знатті з реєстрації автомобіля в Польщі, митному оформленні та подальшому продажу.

Вказує, що з цією метою, позивач передав ОСОБА_2 всі наявні документи, в тому числі реєстраційне посвідчення на автомобіль та страховий поліс, а також сам автомобіль для доставлення до митниці та, в разі необхідності, пред`явлення його під час митного оформлення.

Зазначає, що про те, що автомобіль оформлено від імені ОСОБА_3 , позивачу стало відомо з протоколу про порушення митних правил № 4983/10000/21.

Позивач заявляє, що жодних договорів купівлі - продажу на автомобіль «AUDI A6» номер кузова: НОМЕР_1 він не укладав, особа на ім`я ОСОБА_3 йому не відома.

Крім того, як стало відомо позивачу, автомобіль «AUDI A6» номер кузова: НОМЕР_1 не був знятий з обліку в реєстраційних органах Польщі.

Стверджує, що вищенаведені обставини свідчать про те, що документи, подані до митного оформлення автомобіля «AUDI A6» номер кузова: НОМЕР_1 є підробленими.

Посилається, що відповідачем, в порушення положень ст. 495 МК України, під час провадження у справі про порушення митних правил, жодних дій, спрямованих на перевірку обставин, викладених в протоколі про порушення митних правил № 4983/10000/21, не проведено та не встановлено час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення.

Вважає, що вимог закону, щодо проведення повної та всебічної перевірки під час складання протоколу про порушення митних правил та провадженні у справі про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за ч. 4 ст. 469 МК України дотримано не було, оскільки викладене в протоколі про порушення митних правил № 4983/10000/21 та в Постанові у справі про порушення митних правил від 10.02.2022 не відповідає фактичним обставинам.

Вказує, що під час складання протоколу про порушення митних правил № 4983/10000/21 та провадження у справі про порушення митних правил не встановлено та не підтверджено належними та допустимими доказами подію порушення митних правил, зокрема не встановлено час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення.

Наведені обставини на думку позивача вказують на те, що оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил № 4983/10000/21 прийнята в наслідок необ`єктивності та неповноти провадження у справі, а висновки, викладені в постанові, не відповідають фактичним обставинам справи.

З урахуванням викладеного вище, просив суд позов задовольнити.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2022 дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М.

Ухвалою суду від 21.04.2022 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

06.06.2022 представником позивача було подано до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 13.06.2022 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст.ст. 162 КАС України відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

21.07.2022 представник відповідача подав до суду відзив, у якому проти позову заперечує.

В обґрунтування свої заперечень проти позову вказує, 27.10.2021 до відділу митного оформлення №1 митного поста «Київ-центральний» Київської митниці декларантом ОСОБА_5 подано митну декларацію типу ІМ 40 АА №UA100140/2021/373199, на підставі Закону України «15 квітня 2021 року № 1403-IX «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», щодо оформлення у вільний обіг транспортного засобу марки «AUDI A6» номер кузова НОМЕР_1 для одержувача ОСОБА_3 .

До митного оформлення вказаного транспортного засобу був наданий договір купівлі-продажу автомобіля від 14.10.2021 № б/н, де покупцем виступає ОСОБА_3 .

Зазначає, що відповідно до інформації електронної бази даних АСМО «Інспектор» транспортний засіб марки «AUDI A6» номер кузова: НОМЕР_1 , ввезений на митну територію України 06.02.2018 громадянином України ОСОБА_4, паспорт НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 для особистого користування в режимі транзит, в зоні діяльності Львівська митниця ДФС.

Стверджує, що громадянин ОСОБА_4 передав вищезазначений транспортний засіб на території України іншій особі, а саме ОСОБА_3 , чим порушив вимоги ст. 93, 380 Митного кодексу України, а тому в його діях вбачаються ознаки порушення митних правил передбачених ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, а саме: передача транспортного засобу поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзиту.

Посилається, що позивач у позовів не заперечує факт ввезення ним транспортного засобу на територію України у режимі транзит, а також передачу його у користування іншій особі, а тому факт вчинення останнім правопорушення є доведеним.

З урахуванням викладеного вище, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

01.08.2022 представник позивача подала відповідь на відзив у якому на спростування доводів викладених у відзиві вказала, що позивачем було передано транспортний засіб для його розмитнення та реєстрації саме за позивачем.

Заперечень на відповідь представника позивача до суду подано не було.

Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, то сторони у судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частина 4 ст. 469 МК України передбачає відповідальність за передачу транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні.

За змістом ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

При цьому тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, а також відчужені чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Частиною 5 даної статті на особу, яка тимчасово ввезла транспортний засіб особистого користування, покладено обов`язок вивезти за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, цей транспортний засіб, або помістити у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи оформити для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Таким чином, на особу покладається обов`язок вчинити низку дій з метою дотримання вимог законодавства України.

Відповідно до п.п. 23, 29 ст. 4 МК України сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, є митними формальностями.

Виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення визначається як митне оформлення.

Згідно з ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Частиною 4 ст. 255 МК України визначено, що митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму.

Таким чином, невиконання особою дій, визначених законодавством України, унеможливлює надання митним органом дозволу на користування та/або розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення. Митне оформлення в такому випадку не може вважатись закінченим.

Тобто, у разі встановлення фактів відчуження чи передачі у володіння, користування або розпорядження іншим особам транспортних засобів особистого користування, ввезених особами-нерезидентами, є підстави для розгляду питання щодо наявності ознак правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України.

Судом встановлено, що 25.11.2021 Київською митницею було складено протокол про порушення митних правил № 4983/10000/21 за фактом порушення ОСОБА_1 митних правил, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 469 МК України (а.с. 13-15).

10.02.2022 заступником начальника Київської митниці А. Михалевичем було складено постанову в справі про порушення митних правил № 4983/10000/21 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ознаками порушення митних правил, передбачених ч. 4 ст. 469 МК України, та накладено стягнення в вигляді штрафу в розмірі 34 000, 00 грн. (а.с. 11-12).

Зі змісту постанови вбачається, що 27.10.2021 до відділу митного оформлення №1 митного поста «Київ-центральний» Київської митниці декларантом ОСОБА_5 подано митну декларацію типу ІМ 40 АА №UA100140/2021/373199, на підставі Закону України «15 квітня 2021 року № 1403-IX «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», щодо оформлення у вільний обіг транспортного засобу марки «AUDI A6» номер кузова НОМЕР_1 для одержувача ОСОБА_3 .

До митного оформлення вказаного транспортного засобу був наданий договір купівлі-продажу автомобіля від 14.10.2021 № б/н, де покупцем виступає ОСОБА_3 .

Відповідно до інформації електронної бази даних АСМО «Інспектор» транспортний засіб марки «AUDI A6» номер кузова: НОМЕР_1 , ввезений на митну територію України 06.02.2018 громадянином України ОСОБА_4, паспорт НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 для особистого користування в режимі транзит, в зоні діяльності Львівська митниця ДФС.

Факт ввезення 06.02.2018 позивачем на територію України у зоні діяльності Львівської митниці ДФС у режимі транзит транспортний засіб марки «AUDI A6» номер кузова: НОМЕР_1 останнім не заперечується.

Як вказує у позовній заяві саме же позивач, у жовтні 2021 року, враховуючи дію тимчасового спрощеного порядку митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України, введеного Законом України від 15.04.2021№ 1403-ІХ, маючи на меті розмитнити автомобіль, з подальшим його продажем, він звернувся до свого знайомого на ім`я ОСОБА_2 та передав йому всі наявні документи, в тому числі реєстраційне посвідчення на автомобіль та страховий поліс, а також сам автомобіль для доставлення до митниці та, в разі необхідності, пред`явлення його під час митного оформлення.

Тобто, факт передачі транспортного засобу іншій особі позивачем не заперечується.

Суд звертає увагу, що відповідно до диспозиції частини 1 статті 469 МК України встановлено відповідальність за передачу транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні.

Тобто, відповідальність у даному випадку настає за умови передачі транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, навіть для здійснення розмитнення транспортного засобу або інших митних формальностей, оскільки, з моменту отримання такого транспортного засобу, особа, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, починає фактично використовувати такий транспортний засіб для досягнення делегованих власником цілей.

При цьому, приймаючи оскаржувану постанову митний орган прийшов до висновку та вважав доведеним факт того, що громадянин позивач передав вищезазначений транспортний засіб на території України іншій особі, а саме ОСОБА_3 , чим порушив вимоги ст. 93, 380 Митного кодексу України, а тому у його діях вбачаються ознаки порушення митних правил передбачених ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, а саме: передача транспортного засобу поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзиту.

На підтвердження даного факту надано копію договору купівлі-продажу транспортного засобу «AUDI A6» номер кузова: НОМЕР_1 від 14.10.2021, який укладений між позивачем та ОСОБА_6 та відповідно до якого позивач відчужив на користь ОСОБА_3 вищезгаданий транспортний засіб (а.с. 54).

Представник позивача на спростування оскаржуваної постанови вказує, що договір купівлі-продажу транспортного засобу «AUDI A6» номер кузова: НОМЕР_1 від 14.10.2021, не є належним та допустимим доказом, оскільки позивач не підписував даний договір та у останнього було відсутнє волевиявлення на таке відчуження.

Із наведеного вище, а також обставин вказаних у позові та оскаржуваній постанові, для правильного вирішення даної справи суду під час розгляду необхідно з`ясувати питання доведеності факту передачі позивачем транспортного засобу ОСОБА_7 , а також надати правову оцінку діям митного органу щодо прийняття в якості належного та допустимого доказу у справі про порушення митних правил договору купівлі-продажу транспортного засобу «AUDI A6» номер кузова: НОМЕР_1 від 14.10.2021.

Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 508 МК України, у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи.

До процесуальних дій належать:

1) складення протоколу про порушення митних правил;

2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб;

3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них;

4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них;

5) митне обстеження;

6) пред`явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання;

7) експертиза;

8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

Із пояснень позивача, які були надані митному органу 10.02.2022 встановлено, що останній підтверджує факт передачі транспортного засобу «AUDI A6» номер кузова: НОМЕР_1 своєму товаришу для здійснення його розмитнення (а.с. 55).

Будь-яких пояснень щодо укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу «AUDI A6» номер кузова: НОМЕР_1 від 14.10.2021 позивач під час розгляду справи про порушення митних правил митному органу не надав.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину та відповідно до даної статті правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Будь-яких доказів на спростування правомірності договору купівлі-продажу транспортного засобу «AUDI A6» номер кузова: НОМЕР_1 від 14.10.2021 позивач митному органу під час розгляду справи не надав, клопотань про відкладення розгляду справи для отримання таких доказів перед митним органом не порушував.

Не було надано таких доказів позивачем і під час розгляду справи у суді, а тому суд вважає, що митним органом правомірно було прийнято у якості належного та допустимого доказу договір купівлі-продажу транспортного засобу «AUDI A6» номер кузова: НОМЕР_1 від 14.10.2021.

Наведене свідчить про доведеність факту передачі транспортного засобу «AUDI A6» номер кузова: НОМЕР_1 позивачем ОСОБА_7 .

Статтею 489 МК України закріплено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у митному органі або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у митному органі та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови митного органу, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Водночас ч.ч. 1, 2, 4 ст. 526 МК України встановлено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Таким чином, суд приходить до висновку, що митним органом у даному випадку було повно та всебічно розглянуто справу про порушення митних правил, прийнято до уваги належні та допустимі докази на підставі яких сформовано висновок про наявність у діях позивача ознак правопорушення відповідальність на яке передбачена ч. 4 ст. 469 МК України.

Позивачем, у свою чергу, наведені у постанові та встановлені митним органом обставини не спростовані.

Посилання позивача у позовній заяві ну ту обставину, що митним органом не встановлено час, місце та спосіб вчинення позивачем правопорушення судом у даному випадку оцінюються критично, оскільки митним органом встановлено спосіб вчинення правопорушення - передача транспортного засобу за договором купівлі-продажу.

При цьому, не встановлення митним органом конкретного часу та місця передачі транспортного засобу не спростовує факту вчинення позивачем правопорушення, а тому не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Окрім цього, посилання представника позивача на ту обставину, що автомобіль «AUDI A6» номер кузова: НОМЕР_1 не був знятий з обліку в реєстраційних органах Польщі та наразі рахується за позивачем не є доказом на спростування укладеного договору купівлі продажу з огляду на наступне.

Відповідно до правової позиції КЦС ВС викладеній у постанові від 30 жовтня 2019 року по справі № 683/2694/16-ц, право власності на транспортний засіб виникає з моменту його державної реєстрації, а не з моменту передачі автомобіля за договором купівлі-продажу.

Тобто, реєстрація транспортного засосу в реєстраційних органах Польщі за позивачем може свідчити про фактичну належність даного транспортного засобу на праві власності позивачу, що у свою чергу вказує на те, що сторони після укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу «AUDI A6» номер кузова: НОМЕР_1 від 14.10.2021 н здійснили його реєстрацію за покупцем.

Проте, дані обставини не спростовують твердження митного органу про те, що транспортний засіб «AUDI A6» номер кузова: НОМЕР_1 від 14.10.2021 був переданий у користування покупцю за договором.

Суд звертає увагу на ту обставину, що позивачу у даному випадку інкримінується діяння щодо передачі транспортного засобу у користування іншій особі, а не передача такого транспортного засобу у власність, що також підпадає під диспозицію статті ч. 4 ст. 469 МК України.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позивачем у даному випадку не спростовані обставини встановлені митним органом у оскаржуваній поставні, а митний орган, у свою чергу, повно та всебічно розглянув справу про порушення митних правил, прийняв до уваги належні та допустимі докази на підставі яких сформував висновок про наявність у діях позивача ознак правопорушення відповідальність на яке передбачена ч. 4 ст. 469 МК України.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 69, 257, 264, 469, 489, 498 МК України, 2, 4-5, 7-10, 72-78, 241-244, 245, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Київської митниці про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10.11.2023.

Суддя: О.М.Букіна