Справа № 300/6012/23
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" листопада 2023 р. справа № 300/6012/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Гомельчука С.В., при секретарі Шуліці В.А.,
за участю представника позивача Дрогомирецької О.Р.,
представника відповідача Варцаб`юка В.О.,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕРГ ФРУТ» (далі позивач або ТОВ «БЕРГ ФРУТ») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі відповідач або ГУ ДПС), в якому просить:
- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.08.2023 року № 008204/0707, винесене Головним управління ДПС в Івано-Франківській області на підставі Акта перевірки № 7869/09-19-07-07/43435264 від 05.07.2023 року.
В обґрунтування позовних вимог, згідно поданої до суду позовної заяви, представник позивача зазначає, що з 22.06.2023 року по 28.06.2023 року Головним управління ДПС в Івано-Франківській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «БЕРГ ФРУТ» з питань дотримання вимог валютного законодавства, за період з 01.02.2022 року по 31.05.2023 року. За результатами перевірки складено Акт № 7869/09-19-07-07/43435264 від 05.07.2023 року (далі Акт перевірки), відповідно до якого встановлено порушення статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» при здійсненні розрахунків по імпортному договору №408-1 від 29.07.2022 року з нерезидентом Towarzystwo Produkcyjno-Hadlowe «Fructopol» Sp. z.o.o.
Не погодившись із висновком контролюючого органу, викладеним у Акті, ТОВ «БЕРГ ФРУТ» було направлено до відповідача заперечення № 23 від 20.07.2023 року до Акту перевірки, висновки перевірки залишено без змін.
21.08.2023 року на адресу позивача надійшло податкове повідомлення-рішення від 07.08.2023 року, відповідно до якого до ТОВ «БЕРГ ФРУТ» застосовано штрафні санкції за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у вигляді пені в розмірі 622 999 грн.
ТОВ «БЕРГ ФРУТ» вважає вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, оскільки висновки викладені в акті перевірки, що стали підставою для його винесення, суперечать вимогам чинного законодавства.
Так, представник позивача наголошує, що в процесі перевірки контролюючим органом було встановлено порушення вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків по імпортному договору № 408-1 від 29.07.2022 року з нерезидентом Towarzystwo Produkcyjno-Handlowe «Fructopol» Sp. z o.o.
Представник позивача пояснює, що між ТОВ «БЕРГ ФРУТ» (Покупець) та Towarzystwo Produkcyjno-Handlowe «Fructopol» Sp. z o.o. (Продавець) було укладено договір купівлі-продажу № 408-1 від 29.07.2022 року (далі - Договір, контракт). Відповідно до пункту 1 параграфа 1 Договору продавець зобов`язується передати у власність покупця товар, визначений у специфікаціях, а покупець зобов`язується прийняти товар та заплатити за нього узгоджену ціну. Пунктом 4 параграфа 2 Договору передбачено, що покупець зобов`язаний здійснити оплату в Євро відповідно до виставленої продавцем фактури шляхом перерахунку коштів на вказаний в фактурі банківський рахунок продавця передоплатою. Згідно з Специфікацією № 2 від 29.07.2022 року до Договору, поставці підлягало активоване вугілля Carbocromos WT в кількості 15 840 кг, за ціною 4,10 Євро за 1 кг, загальною вартістю 64 944,00 Євро. На виконання умов Договору ТОВ «БЕРГ ФРУТ» було перераховано продавцю суму попередньої оплати в розмірі 64 944,00 Євро, а саме: 06.09.2022 року перераховано 24 944,00 Євро згідно з платіжною інструкцією в іноземній валюті № 4 від 06.09.2022 року, та 16.09.2022 року - 40 000,00 Євро згідно з платіжною інструкцією в іноземній валюті № 6 від 16.09.2022 року. Проте, не зважаючи на здійснення ТОВ «БЕРГ ФРУТ» повної оплати вартості товару, Towarzystwo Produkcyjno-Handlowe «Fructopol» Sp. z o.o. не виконало своїх зобов`язань з поставки товару.
Відповідно до пункту 4 параграфа 6 Договору, спори, що виникли в зв`язку з виконанням цього договору, підлягають вирішенню судом загальної юрисдикції відповідно до юридичної адреси продавця згідно з польським правом.
Таким чином, в зв`язку з невиконанням продавцем за Договором своїх зобов`язань, передбачених Договором, ТОВ «БЕРГ ФРУТ» було змушене звернутись до Окружного суду у Варшаві з позовними вимогами про стягнення з Towarzystwo Produkcyjno-Hadlowe «Fructopol» Sp. z.o.o. коштів, оплачених за непоставлений товар.
Наголошує, що Закон України «Про валюту і валютні операції» визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.
Частиною сьомою статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» передбачено, що у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку. передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.
Під час проведення перевірки позивачем було надано контролюючому органу документи, які підтверджують його звернення до Окружного суду у Варшаві з позовом до Towarzystwo Produkcyjno-Handlowe «Fructopol» Sp. z о.о., проте відповідач не взяв їх до уваги. При цьому, в Акті перевірки не заперечувався факт надання ТОВ «БЕРГ ФРУТ» для перевірки копій наступних документів: позовної заяви на стягнення коштів з нерезидента Towarzystwo Produkcyjno-Handlowe «Fructopol» Sp. z o.o.; листа Окружного суду у Варшаві; листа про відкриття справи № XVI GNc 520/23; листа постанови господарської справи 2109/23.
На думку контролюючого органу, вказані вище документи не можуть бути взяті до уваги, оскільки є неналежним чином оформленими, з них неможливо ідентифікувати контракт, по якому стягуються кошти, а також сума стягнення у них зазначена у злотих, хоча валютою контракту є Євро. Такі висновки податкового органу представник позивача вважає помилковими, оскільки податковий орган не наділений повноваженнями щодо встановлення належного чи неналежного оформлення позовної заяви, а також документів, які видаються судовими органами, в тому числі судовими органами іноземних держав.
Крім цього, контролюючим органом вказується про те, що надані для перевірки документи були неналежним чином засвідчені, всупереч вимогам Національного стандарсту. Зазначається, що позивачем до перевірки не було надано ухвалу про відкриття провадження по контракту № 408-1 від 29.07.2022 року з нерезидентом Towarzystwo Produkcyjno-Handlowe «Fructopol» Sp. z о.о. Однак, чинність вказаного Національного стандарту, щодо засвідчення документів, скасовано з 01.09.2021 року на підставі Наказу Українського науково-дослідного і навчального центру проблем стандартизації, сертифікації та якості № 144 від 01.07.2020 року. Тому вимога про надання документів, які відповідають цьому Національному стандарту є протиправною. Водночас, контролюючий орган, після отримання від позивача копій вказаних вище документів, не надавав жодних запитів щодо недостатності документів, або їх невідповідності чинному законодавству України.
Крім цього вважає, що чинним законодавством не передбачено, що доказом прийняття до розгляду судом позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором, повинна бути саме ухвала про відкриття провадження.
Також, Головним управління ДПС в Івано-Франківській області не враховано, що відповідно до умов Договору, спори між покупцем і продавцем підлягають вирішенню судом загальної юрисдикції за юридичною адресою продавця згідно з польським правом, а тому подання позову, а також судовий розгляд здійснюється відповідно до законодавства Республіки Польща, яке є відмінним від українського законодавства.
Відтак, на думку представника позивача, податкове повідомлення-рішення від 07.08.2023 №008204/0707 є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 05.09.2023 року за даним позовом відкрито провадження, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження закрито 21.09.2023 року, по суті справу розглянуто 01.11. 2023 року.
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області скористалося правом на подання відзиву на позовну заяву, згідно якого позов не визнає та вважає його необґрунтованим.
Зазначає, що під час проведення перевірки Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області надано запит ТОВ «БЕРГ ФРУТ» про надання документів (копій документів) та пояснень б/н від 22.06.2023, а саме: по контракту №408-1 від 29.07.2022 року з нерезидентом Towarzystwo Produkcyjno Handlowe Fructopol Sp. z.o.o (Польша) ВМД (надходження товару), ухвалу суду про відкриття провадження щодо стягнення коштів з нерезидента Towarzystwo Produkcyjno Handlowe Fructopol Sp. z.o.o.
Станом на 26.06.2023 року та на день завершення перевірки 28.06.2023 року до перевірки не надано ухвалу суду про відкриття провадження по контракту №408-1 від 29.07.2022 року з нерезидентом Towarzystwo Produkcyjno Handlowe Fructopol Sp. z.o.o (Польша), про що складено акт про ненадання посадовими особами ТОВ «БЕРГ ФРУТ» до перевірки документів №1193/09-19-07-07/43435264 від 26.06.2023 року.
Платником надано до перевірки не належним чином оформленні документи а саме:
- позовну заяву на стягнення коштів з нерезидента Towarzystwo Produkcyjno Handlowe Fructopol Sp. z.o.o (Польша) в загальній сумі 64 944,00 євро. В даній позовній заяві відсутній номер контракту відповідно, неможливо ідентифікувати контракт по якому стягуються дані кошти;
- лист постанова господарської справи 2109/23. Внести справу до реєстру GNC за номером 625. Віднести справу до категорії SLPS згідно з додатком 6 до наказу Міністра юстиції від 19 червня 2019 року про організацію та сферу діяльності секретаріатів судів та інших підрозділи судового управління (Офіційний вісник Мін`юсту за 2019 р., п. 138); Направити справу на жеребкування судового референдара в системі SLPS; Після складання судового доручення направити справу до відповідного відділу; Додайте підтвердження сплати збору за позов або примітку про відсутність збору. Варшава 8 березня 2023 року. В даній постанові відсутні дані щодо контракту та суми стягнення. Вищезазначені листи перекладені та не належним чином оформленні. Документи повинні бути у прошитому вигляді з накладенням на звороті останнього аркушу паперової пломби.
Правила засвідчення копій документів визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 7.04.2003 №55. Копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Згідно п. 5.27 Національного стандарту напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи.
Під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документа, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.
Також, представник відповідача наголошує, що у ТОВ «БЕРГ ФРУТ» відсутній висновок центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики на перевищення строків розрахунків по договору № 408-1 від 29.07.2022 року з нерезидентом Towarzystwo Produkcyjno Handlowe Fructopol Sp. z.o.o (Польша).
Просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.
За результатами проведеної перевірки складено акт №7869/09-19-07-07/43435264 від 05.07.2023 року, висновками якого визначено, що перевіркою ТОВ «БЕРГ ФРУТ» встановлено порушення статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 року №2473-VІІІ при здійсненні розрахунків по імпортному договору №408-1 від 29.07.2022 року з нерезидентом Towarzystwo Produkcyjno-Hadlowe «Fructopol» Sp. z.o.o.
Як наслідок, на підставі акту перевірки №7869/09-19-07-07/43435264 від 05.07.2023 року Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області винесено по відношенню до ТОВ «БЕРГ ФРУТ» податкове повідомлення-рішення форми «С» від 07.08.2023 року №008204, згідно якого застосовано пеню за порушення граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями у сумі 622999 грн.
Вказане податкове повідомлення-рішення надіслано ТОВ «БЕРГ ФРУТ» засобами поштового зв`язку.
Предметом цього позову є податкове-повідомлення рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 07.08.2023 року №008204.
Отже, в цій справі суд має надати оцінку на предмет правомірності такого податкового-повідомлення рішення, оцінивши його через призму верховенства права та критеріїв законності рішення суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).
При цьому суд наголошує, що принцип верховенства права підпорядковує державу інтересам людини, а не навпаки. Коли учасником правовідносин виступає держава, остання у суперечці щодо права з будь-якою особою, має поступитися на користь опонента, оскільки вона сама створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення не відповідає критеріям законності рішення суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Статтею 16 ПК України визначені обов`язки платника податку, серед яких сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1).
Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункт 44.1 статті 44).
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
У пункті 75.1 статті 75 ПК України передбачено право контролюючих органів на проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу (пп.75.1.2).
Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо, зокрема, отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Згідно з підпунктом 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
На підставі зафіксованих у вказаному акті порушень, відповідачем складено по відношенню до позивача оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яке позивач вважає протиправним.
Аналіз доводів представника позивача, наведених у позовній заяві, свідчить про те, що позиція позивача у цій справі полягає у запереченні висновків перевірки щодо наявності порушень статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 року №2473-VІІІ при здійсненні розрахунків по імпортному договору №408-1 від 29.07.2022 року з нерезидентом Towarzystwo Produkcyjno-Hadlowe «Fructopol» Sp. z.o.o.
Жодних заперечень щодо процедури проведення перевірки представник позивача не наводить, а тому суд не вбачає підстав для оцінки дотримання контролюючим органом процедури проведення перевірки, та як наслідок виявлення обставин, які вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки.
За таких обставин, суд надасть оцінку доводам представника позивача щодо помилковість висновків перевірки, викладених у акті перевірки, в частині допущення позивачем порушень чинного законодавства.
Так, правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства врегульовано Законом України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 №2473-VІІI (далі - Закон №2473-VІІI).
Метою цього Закону є забезпечення єдиної державної політики у сфері валютних операцій та вільного здійснення валютних операцій на території України.
Частинами 1 та 2 статті 13 Закону № 2473-VIII визначено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів. У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти належать зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Згідно з положенням частини 3 статті 13 Закону №2473-VIII, у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
Як визначено частино 4 статті 13 Закону №2473-VIII за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, приймає рішення про видачу чи відмову у видачі зазначеного висновку протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідної заяви. Інформація про виданий висновок оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу не пізніше наступного робочого дня після видачі висновку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, протягом п`яти робочих днів з дня видачі висновку, зазначеного в абзаці першому цієї частини, інформує Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про видачу такого висновку.
Порядок видачі висновку, у тому числі перелік документів, які подаються для видачі висновку, підстави для відмови у видачі висновку або залишення документів без розгляду, включаючи перелік товарів, за якими документи для видачі висновку підлягають залишенню без розгляду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Видача висновку здійснюється безоплатно.
Відповідно до частини 5 статті 13 Закону № 2473-VIII, порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Враховуючи наведене, суд вважає, що пеня за порушення строків розрахунків в іноземній валюті є різновидом грошового зобов`язання платника податків та застосовується контролюючим (податковим) органом в порядку, який передбачений для прийняття податкових повідомлень-рішень, а Закон №2473-VIII, зокрема стаття 13, містить лише встановлення такого виду відповідальності, як пеня за порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею.
Відповідно до пункту 21 розділу ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.01.2019 року №5 (далі Положення №5), граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 днів.
Водночас, вказаним пунктом Положення №5 також визначено, що Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, визначені в пункті 21, поширюються на незавершені операції резидента з експорту та імпорту товарів, за якими до 07.02.2019 р. не встановлено банком порушення 180-денного строку розрахунків (або строків, визначених у висновках центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики, виданих на перевищення встановлених законодавством України строків розрахунків), згідно з постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 року № 7 "Про затвердження Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів".
Підпунктом 1 пункту 7 Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 02.01.2019 року №7 (далі - Інструкція) встановлено, що банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати оформлення МД типу ЕК-10 Експорт, ЕК-11 реекспорт на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України належать митному оформленню), або підписання акту або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), -за операціями з експорту товарів. Банк для здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів самостійно визначає систему заходів (уключаючи фіксацію цих операцій з дотриманням принципів актуальності, достовірності та інформативності) (пункт 8 Інструкції).
Згідно з підпунктом 2 пункту 9 Інструкції, банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків у разі експорту товару після зарахування на поточний рахунок резидента в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента за товар (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за експорт товару здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за товар), або від банку (резидента або нерезидента) за документарним акредитивом, відкритим на користь резидента за операцією з експорту товару, або в порядку, визначеному пунктом 16-2 розділу IV цієї Інструкції.
Згідно п.23 Положення встановлено, що розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного пунктом 21розділу II цього Положення, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення, у повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в Україні в банку.
Аналізуючи наведені приписи чинного законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, слідує, що порушення резидентом строків розрахунків тягне нарахування пені за кожен день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів, при цьому, відлік установлених Банком граничних строків розрахунків відбувається, зокрема, з дати оформлення митної декларації (далі - МД) на продукцію, що експортується, тобто, за загальним правилом, відлік такого граничного строку розрахунків розпочинається на наступний календарний день після дати оформлення МД та становить 365 календарних днів.
Суд звертає увагу на те, що у відзиві на позовну заяву представник відповідача наголошує на тому, що у ТОВ «БЕРГ ФРУТ» відсутній висновок центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики (Міністерства економічного розвитку і торгівлі країни) на перевищення строків розрахунків по договору № 408-1 від 29.07.2022 року з нерезидентом Towarzystwo Produkcyjno Handlowe Fructopol Sp. z.o.o (Польша).
Дійсно, позивачем не надавався висновок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку щодо продовження строків розрахунків по контракту № 408-1 від 29.07.2022 року або довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного контракту або третьої країни відповідно до умов контракту щодо виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин.
Водночас, суд звертає увагу на те, що згідно частини 7 Закону №2473-VIII у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.
Так, матеріалами справи та доводами сторін підтверджується те, що ТОВ «БЕРГ ФРУТ» під час проведення перевірки надавалися контролюючому органу позовну заяву на стягнення коштів з нерезидента Towarzystwo Produkcyjno-Handlowe «Fructopol» Sp. z o.o.; лист Окружного суду у Варшаві; лист про відкриття справи № XVI GNc 520/23; лист постанови господарської справи 2109/23.
На думку контролюючого органу, вказані вище документи не можуть бути взяті до уваги, оскільки є неналежним чином оформленими, з них неможливо ідентифікувати контракт, по якому стягуються кошти, а також сума стягнення у них зазначена у злотих, хоча валютою контракту є євро.
На переконання суду, вищенаведені документи у своїй сукупності, об`єктивно дають змогу прийти до висновку, що Окружним судом у Варшаві, тобто відповідними судовим органом Республіки Польща, прийнято до розгляду позовну заяви резидента ТОВ «БЕРГ ФРУТ» про стягнення з нерезидента заборгованості Towarzystwo Produkcyjno-Handlowe «Fructopol» Sp. z o.o. саме по контракту № 408-1 від 29.07.2022 року.
Вимога контролюючого органу про необхідність подання саме ухвали суду про відкриття провадження по контракту 408-1 від 29.07.2022 року, на думку суду, є формалізованою та упередженою по відношенню до позивача. При цьому, суд зауважує, що чинним законодавством не передбачено, що доказом прийняття до розгляду судом позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором, повинна бути саме ухвала про відкриття провадження.
Суд також звертає увагу на те, що згідно змісту Акта перевірки (сторінка 6 Акта) вказано, що подані до контролюючого органу документи перекладені та неналежним чином оформленні. Документи повинні бути у прошитому вигляді з накладенням на звороті останнього аркушу паперової пломби. Правила засвідчення копій документів визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003».
У даному контексті суд вважає за доцільне зазначити, що статтею 16 ПК України визначено обов`язок платника податків забезпечувати надання посадовими (службовими) особами платника податку письмових пояснень на письмовий запит контролюючого органу з питань, що стосуються предмета перевірки, та їх документального підтвердження.
При цьому, за правилами офіційного документообігу, копії документів мають бути належним чином засвідченні.
Однак, суд наголошує, що чинність вказаного вище Національного стандарту скасовано з 01.09.2021 року на підставі Наказу Українського науково-дослідного і навчального центру проблем стандартизації, сертифікації та якості № 144 від 01.07.2020 року. Відтак, посилання контролюючого органу на вимоги засвідчення документів саме згідно цьому Національному стандарту є безпідставною.
Суд враховує те, що з 01.09.2021 року діє новий ДСТУ 4163:2020 (Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів - На заміну ДСТУ 4163-2003), яким затверджено схожі вимоги до засвідчення документів. Однак, оцінюючи доводи представника відповідача, якими обґрунтовано правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд вважає, що дії контролюючого органу щодо вимоги про необхідність засвідчення документів згідно ДСТУ 4163-2003, по своїй суті містять ознаки зловживання контролюючим органом правом на отримання інформації.
У постанові від 24.01.2022 року у справі № 911/2737/17 Верховний Суд наголосив, що зловживання правом це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.
Суд зазначає, що ПК України не містить положень щодо обов`язкового засвідчення копій документів згідно ДСТУ. Натомість, як визначено пунктом 85.4 статті 85 ПК України, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Суд звертає увагу, що відповідач здійснює свою діяльність як суб`єкт владних повноважень, а отже його діяльність має характеризуватись певною послідовністю та передбачуваністю, що зокрема слідує з принципу належного урядування.
Суд наголошує, що зміст принципу належного урядування передбачає, що державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права; потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються (Рішення ЄСПЛ у Справі Рисовський проти України).
Обраний відповідачем у спірних правовідносинах підхід з питань застосування до позивача пені за порушення граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями суперечить принципу належного урядування та в цілому верховенства права, однієї з чеснот якого є послідовність та прогнозованість.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При цьому, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а згідно частини 2 цієї статті Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частин 1, 2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Суд вважає, що контролюючий орган прийняв по суті неправильне та несправедливе рішення, яке засноване виключно на адміністративному формалізмі. Тож спірне рішення прийняте відповідачем непропорційно, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Отже, за наявних матеріалів та встановлених судом обставин суд вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення від 07.08.2023 року №008204, як протиправне, слід скасувати.
Щодо судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 9344,99 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 28 серпня 2023 року №264.
У зв`язку із тим, що позов задоволено повністю, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 9344,99 грн за рахунок його бюджетних асигнувань. Доказів понесення інших витрат суду не надано.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 07.08.2023 року № 008204/0707.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.

Рішення складене в повному обсязі 10 листопада 2023 р.