Справа № 460/20620/23
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2023 року м. Рівне №460/20620/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЙТЕКС»
доРівненської митниці
про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сойтекс" (далі ТОВ «Сойтекс», позивач) звернулось до суду з позовом до Рівненської митниці (далі - відповідач) про скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА204000/2023/000128 та визнання протиправним і скасування рішення про корегування митної вартості №UА204000/2023/000098/2 від 18.07.2023.

Ухвалою суду від 04.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 19.09.2023 відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Згідно з позовною заявою, вимоги ТОВ "Сойтекс" ґрунтуються на тому, що позивач за наявності усіх необхідних документів звернувся до митного органу для здійснення митного оформлення імпортованих товарів, зокрема таких як кава у вигляді зерен, несмажена, з кофеїном зелена кава Арабіка, врожаю 22/23. При визначенні митної вартості товарів декларантом було обрано перший метод - за ціною договору. Сторона позивача стверджує, що відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, здійснено визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом - резервним. Внаслідок цього було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Сторона позивача вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий йому пакет документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки митним органом не доведено обставин, які б свідчили про існування у нього достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованих товарів. Застосування резервного методу для визначенні митної вартості товару сторона позивача вважає протиправним та необґрунтованим. За сукупністю наведених обставин, сторона позивача просила позов задовольнити повністю.

Згідно з відзивом на позовну заяву Рівненська митниця позов не визнає. В обґрунтування заперечень покликається на те, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення позивачем, митницею встановлено наявність в документах неточностей та розбіжностей. На підтвердження, зазначає обставини, які наведені в оскаржуваному рішенні. Також зауважує, що у графі 31 ЕМД зазначено, що оцінювані товари переміщуються у мішках. У зовнішньоекономічному контракті від 12.04.2023 № PRCSTX-UA-230412 та інвойсі від 14.04.2023 №230331037 не зазначається, що вартість пакування або вартість пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних із пакуванням входить у ціну товарів. Це свідчить про не включення вартості пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних із пакуванням при розрахунку митної вартості товарів, що є порушенням частини 10 статті 58 Митного кодексу України. Відповідно до коносаменту від 19.05.2023 №HLCUSS порт розвантаження Гдиня (Польща), що кореспондується із заявленими умовами поставки CIF Gdynia (PL). Відповідно до довідки від 14.07.2023 б/н, товар переміщується з м. Гданськ (Польща) до п/п Рава Руська. Проте, у довідці про транспортні витрати від 14.07.2023 б/н та рахунку, що стосується транспортно експедиційного обслуговування від 28.06.2023 № 583 відсутня інформація щодо вартості транспортування за маршрутом Гдиня (Польща) - Гданськ (Польща). Це свідчить про невключення вартості транспортування за маршрутом Гдиня (Польща) - Гданськ (Польща) при розрахунку митної вартості товарів, що є порушенням частини 10 статті 58 Митного кодексу України. До митного оформлення надано довідку про транспортні витрати від 14.07.2023 б/н, але даний документ не може бути взятий до уваги так як відсутній у переліку документів, що підтверджують відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів відповідно до розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, що затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599 (далі Наказ №599). Отже, для підтвердження витрат на транспортування за маршрутом Гданськ (Польща) п/п Рава Руська до митного оформлення не надано документів, що підтверджують відомості про вартість перевезення у відповідності до положень Наказу №599. У заявці від 01.05.2023 №1 до Договору транспортно експедиторського обслуговування від 01.05.2023 №TEO/2023-0105 вказано інший номер контейнера ніж у коносаменті від 19.05.2023 №HLCUSS. Відповідно до пункту 2.1 Договору про перевезення автомобільним транспортом від 27.06.2023 №230627.Т.001, оплата перевізнику за послуги, передбачені у Додатках та/або Специфікаціях, відбувається Замовником у вигляді 50 відсотків від ціни послуг протягом 2-х робочих дні з моменту укладання цього договору, а залишок сплачується протягом 2-х робочих днів з моменту подання в пункт призначення Вантажу в розпорядження Вантажоодержувача. Відповідно до пункту 4.1 Договору транспортно експедиторського обслуговування від 01.05.2023 № TEO/2023-0105ж, оплата за цим Договором здійснюється Клієнтом на підставі рахунку Експедитора за 100% передоплатою. Проте до митного оформлення не надано будь яких банківських платіжних документів, що стосуються оплати транспортно експедиційних послуг за вищезазначеними договорами. У наданому до митного оформлення прайс листі від 12.04.2023 № б/н не зазначено термін його дії. Також ціна товару «Зелена кава Арабіка, врожаю 22/23 Santos Scr.17- 18, NY2/3 Fine Cup в мішках по 60 кг» вказана на рівні 246,09 дол. США., що не кореспондується з відомостями зазначеними у інвойсі від 14.04.2023 № 230331037. Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товарів, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості. За таких підстав та відповідно до вимог Митного кодексу України, посадовою особою відповідача було направлено позивачу електронну вимогу щодо надання додаткових документів з метою підтвердження заявлених відомостей у митній декларації, на яку декларантом подано додаткові документи, але в недостатній кількості. Сторона відповідача вказує, що у повній відповідності з частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України та за результатом проведеної процедури консультації з декларантом, митним органом обґрунтовано та правомірно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Стверджує, що митну вартість імпортованих товарів було визначено на підставі раніше визнаної митницею митної вартості. За наведеного сторона відповідача зауважила, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є такими, що прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. З огляду на це, просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Оскільки розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, то відповідно до вимог ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до укладеного ТОВ «СОЙТЕКС» зовнішньоекономічного контракту № PRCSTX-UA-230412 від 12.04.2023 з продавцем «PROCAFE EXPORTACAO E IMPORTACAO LTDA» (Бразилія) на митну територію України надійшов, придбаний ТОВ «СОЙТЕКС» товар Кава у вигляді зерен, несмажена, з кофеїном - зелена кава Арабіка, врожаю 22/23 (всього 320 мішків по 60 кг).

З метою митного оформлення придбаного товару та випуску його у вільний обіг, 17.07.2023 року Позивачем було подано електронну митну декларацію №23UA30U8, разом із відповідними супровідними документами, згідно яких митна вартість товару була визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

На підтвердження заявлених відомостей щодо митної вартості ввезеного товару, з вказаною митною декларацією ТОВ «Сойтекс» подано наступні документи:

- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) 230331037 від 14.04.2023;

- коносамент HLCUSS від 19.05.2023;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 07.07.2023;

- сертифікат про походження товару ( Certificate of origin) №016392 від 19.05.2023;

- декларація про походження товару (Declaration of origin) 230331037 від 14.04.2023;

- банківські платіжні документи, що стосуються товару №3 від 25.05.2023, SWIFT підтвердження б/н від 24.04.2023;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №583 від 28.06.2023;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка про транспортні витрати) б/н від 14.07.2023;

- документ, що підтверджує вартість страхування (сертифікат страхування вантажу) від 09.05.2023;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 12.04.2023;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаток № 1 від 12.04.2023;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються та подання якого до митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №PRCSTX-UA-230412 від 12.04.2023;

- доповнення до внутрішнього договору (контракту) додаток (заявка) 1 від 01.05.2023;

- доповнення до внутрішнього договору (контракту) додаток 1 від 27.06.2023;

- доповнення до внутрішнього договору (контракту) специфікація 1 від 27.06.2023;

- договір про надання послуг митного брокера №2310 від 01.07.2023;

- договір (контракт) про перевезення №230627.Т.001 від 27.06.2023;

- договір (контракт) про перевезення №TEO/2023-0105 від 01.05.2023;

- інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) № 10181239;

- інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) № 10187136 ;

- інші некласифіковані документи (лист продавця) № PC-2307-1 від 01.07.2023;

- інші некласифіковані документи (лист продавця) № PC-2307-3-1 від 03.07.2023;

- інші некласифіковані документи (сертифікат ваги) №3074/23-EXP від 19.05.2023;

- копія митної декларації країни відправлення № 23BR000707875-5 від 29.05.2023.

Фактурна митна вартість товару визначена на рівні 79320,00 USD. Митну вартість товару заявлено в загальному розмірі 3001096,08 грн (з урахуванням витрат на транспортування). При визначенні митної вартості товару, декларантом обрано перший метод - за ціною договору.

Митницею було направлено декларанту позивача електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

У відповідь на вищезазначене повідомлення Відповідача, листом б/н від 18.07.2023, декларант звернувся до митного органу з проханням про продовження оформлення митної декларації №23UA30U8 та надав пояснення та додаткові документи, а саме: платіжні інструкції на сплату за транспортно-експедиторські послуги, а також повідомив, що інші додаткові документи в рамках строку, передбаченого ч.3 ст.53 Митного кодексу України, надаватись не будуть, оскільки всі наявні документи відповідно до ст.53 МК на підтвердження митної вартості товарів були надані.

Відповідачем за результатами опрацювання поданої МД та документів винесена картка відмови у прийнятті митної декларації №UA204000/2023/000128 та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000098/2 від 18.07.2023, відповідно до якого загальна сума митної вартості товару становить 89280,00 USD (вартість за кг. 4,65 USD). Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом 6.

В обґрунтування вказаного рішення №UA204000/2023/000098/2 від 18.07.2023 (графа 33) зазначено, що декларантом не подано усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р., а також, що подані до митного оформлення документи, в тому числі додатково надані, містять розбіжності та неточності, а саме:

- у графі 31 ЕМД зазначено, що оцінювані товари переміщуються у мішках. У зовнішньоекономічному контракті від 12.04.2023 № PRCSТX-UA-230412 та інвойсі від 14.04.2023 №230331037 не зазначається, що вартість пакування або вартість пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних із пакуванням входить у ціну товарів. Це свідчить про невключення вартості пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних із пакуванням при розрахунку митної вартості товарів, що є порушенням частини 10 статті 58 Митного кодексу України. Митним брокером листом від 18.07.2023 б/н повідомлено, що вартість пакування включена в ціну товару відповідно до умов поставок СІF Gdynia, але відповідно до Правил Інкотермс 2010, ціна СІF (СІF рrісе) означає, що контрактна (фактурна вартість) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, вартості доставки (фрахту) до порту призначення, без розвантаження в порту і вартості страхування товару на користь покупця;

- відповідно до коносаменту від 19.05.2023 №HLCUSS порт розвантаження Гдиня (Польща), що кореспондується із заявленими умовами поставки СІF Gdynia (PL). Відповідно до довідки від 14.07.2023 б/н, товар переміщується з м. Гданськ (Польща) до л/п Рава -Руська. Проте, у довідці про транспортні витрати від 14.07.2023 б/н та рахунку, що стосується транспортноекспедиційного обслуговування від 28.06.2023 № 583 відсутня Інформація щодо вартості транспортування за маршрутом Гдиня (Польща) -Гданськ (Польща). Це свідчить про невключення вартості транспортування за маршрутом Гдиня (Польща) - Гданськ (Польща) при розрахунку митної вартості товарів, що є порушенням частини 10 статті 58 Митного кодексу України;

- до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати від 14.07.2023 б/н, але даний документ не може бути взятий до уваги так як відсутній у переліку документів, що підтверджують відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів відповідно до розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, що затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599 (далі -Наказ №599). Отже, для підтвердження витрат на транспортування за маршрутом Гданськ (Польща) -л/п Рава -Руська до митного оформлення не надано документів, що підтверджують відомості про вартість перевезення у відповідності до положень Наказу №599. Також до митного оформлення не надано рахунок від 27.06.2023 14/2023, реквізити якого зазначені у додатково наданій платіжній інструкції від 07.07.2023 №130;

- у заявці від 01.05.2023 №1 до Договору транспортно-експедиторського обслуговування від 01.05.2023 №ТЕО/2023-0105 вказано інший номер контейнера ніж у коносаменті від 19.05.2023 №HLCUSS;

- відповідно до пункту 4.1 Договору транспортно-експедиторського обслуговування від 01.05.2023 № ТЕО/2023-0105ж, оплата за цим договором здійснюється Клієнтом на підставі рахунку Експедитора за 100% передоплатою. Проте до митного оформлення не надано будь яких банківських платіжний документів, що стосуються оплати транспортно-експедиційних послуг за вищезазначеним договором;

- у наданому до митного оформлення прайс-листі від 12.04.2023 № б/н не зазначено термін його дії. Також ціна товару Зелена кава Арабіка, врожаю 22/23 Santos Scr.17-18, NY2/З Fine Cup в мішках по 60 кг вказана на рівні 246,09 дол. США, що не кореспондується з відомостями зазначеними у інвойсі від 14.04.2023 № 230331037.

II. Рівненська митниця володіє інформацією про рівень митної вартості подібних (за фізичними характеристиками, країною виробництва) товарів, митне оформлення яких здійснено за митною декларацією МД від 12.06.2023 №23UA90 4,65 дол. США/кг.

III. Заявлена декларантом митна вартість товарів може бути визнана митницею, за умови надання додаткових документів:

1) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

2) виписку з бухгалтерської документації продавця;

3) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а саме щодо вартості пакування або вартості пакувальних матеріалів, а також щодо транспортування за маршрутом Гдиня (Польща) Гданськ (Польща);

4)документи в межах положень наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 щодо витрат на транспортування за маршрутом Гданськ (Польща) п.п. Рава-Руська;

5) банківські платіжні документи, що стосуються оплати транспортно-експедиційних послуг;

6) рахунок від 27.06.2023 14/2023.

У відповідності до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Митну вартість товарів визначено на підставі інформації щодо митної вартості аналогічного товару, митне оформлення якого здійснено по МД від 12.06.2023 №23UA90 4,65 USD. Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 89280 дол. США, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 3264844,61 грн.

Випуск у вільний обіг товару здійснено за МД від 19.07.2023 №23UA60U4. Сума додатково нарахованих митних платежів внаслідок коригування митної вартості товару становить 52749,70 грн.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 1 Митного кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно із частинами першою-третьою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України перебачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

В силу вимог частини шостої цієї ж статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

А за правилами частини сьомої цієї статті, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, то заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 глави 9 Митного кодексу України визначає такі методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою-другою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог частини п`ятої цієї статті, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За правилами частини першої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

В силу вимог частини другої цієї статті метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини четвертої статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною десятою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною одинадцятою статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною дев`ятою статті 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові, але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності у нього небезпідставних підозр з приводу достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли:

- або надані декларантом документи містять розбіжності,

- або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари,

- або наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митний орган зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не наведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми, чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, випробовування додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Так, у митній декларації вказано вантажоодержувача ТОВ «Сойтекс», відправника Procafe Exportacao e Importacao LTDA. Умови поставки товару з Бразилії в Україну через Польщу - CIF PL Gdynia, в кількості 320 мішків вагою нетто 19200 кг, вагою брутто 19400 кг, найменування товару Кава у вигляді зерен, несмажена, з кофеїном, загальна вартість товару 79320,00 доларів США, що узгоджується усіма даними, зазначеними у наданих до митної декларації документах згідно частини 1-2 статті 53 Митного кодексу України. Зазначено інформацію про понесені Позивачем транспортні витрати по доставці товару до кордону України та надані копії відповідних документів, що підтверджують ці витрати.

У своїй сукупності уся інформація, яка міститься у поданих документах, підтверджує заявлений рівень митної вартості поставленого товару.

Жодних розбіжностей, які б впливали на визначення митної вартості товару, подані документи не містили, навпаки вони підтверджували заявлену митну вартість товару.

Також, у графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем не вказано ні про те, що надані декларантом документи містять розбіжності, ні про наявність ознак підробки, ні про те, надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Що стосується твердження митного органу про те, що «У графі 31 ЕМД зазначено, що оцінювані товари переміщуються у мішках. У зовнішньоекономічному контракті від 12.04.2023 № PRCSTX-UA-230412 та інвойсі від 14.04.2023 №230331037 не зазначається, що вартість пакування або вартість пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних із пакуванням входить у ціну товарів, тобто це свідчить про не включення вартості пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних із пакуванням при розрахунку митної вартості товарів, що є порушенням частини 10 статті 58 Митного кодексу України.», то суду слід зазначити наступне.

Так, діюче митне законодавство, а саме, ч. 2 статті 53 МК України не передбачає обов`язку надання митниці документів щодо вартості пакування чи маркування товару.

Разом з тим, відповідно до п.п. в) п. 1) ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Згідно умов зовнішньоекономічного договору (контракту) від 12.04.2023 № PRCSTX-UA-230412 та додатку №1 до нього, наданого Позивачем митному органу, Поставка товару здійснюється на умовах: FOB, CFR чи CIF (п. 4.8. Контракту). Додатком №1 від 12.04.2023 та в інвойсі №230331037 від 14.04.2023 зазначено умови поставки CIF за INCOTERMS 2010. В підпункті А.9 "Перевірка - упаковка маркування" пункту А "Обов`язки продавця" умов поставки CIF Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2010) зазначено: "Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі звичайно прийнято відвантажувати вказаний у договорі товар без упаковки". Відповідно, у зв`язку із застосуванням умов поставки товарів CIF Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2010), Продавець (компанія PROCAFE EXPORTACAO E IMPORTACAO LTDA) зобов`язаний забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує. Таким чином, вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, яка зазначена в зовнішньоекономічному контракті від 12.04.2023 № PRCSTX-UA-230412, додатку №1 від 12.04.2023 та в інвойсі №230331037 від 14.04.2023, вже включена до ціни, що була фактично сплачена, а тому відповідно до положень підпункту "в" пункту 1 частини 10 статті 58 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, не впливає на визначення митної вартості. Отже, висновки Відповідача про відсутність документів щодо підтвердження такої складової митної вартості товару як вартість пакування товару є безпідставними та неправомірними.

Стосовно зауваження митного органу, про те, що «Відповідно до коносаменту від 19.05.2023 №HLCUSS порт розвантаження Гдиня (Польща), що кореспондується із заявленими умовами поставки CIF Gdynia (PL). Відповідно до довідки від 14.07.2023 б/н, товар переміщується з м. Гданськ (Польща) до п/п Рава Руська. Проте, у довідці про транспортні витрати від 14.07.2023 б/н та рахунку, що стосується транспортноекспедиційного обслуговування від 28.06.2023 № 583 відсутня інформація щодо вартості транспортування за маршрутом Гдиня (Польща) - Гданськ (Польща), тобто це свідчить про не включення вартості транспортування за маршрутом Гдиня (Польща) - Гданськ (Польща) при розрахунку митної вартості товарів, що є порушенням частини 10 статті 58 Митного кодексу України.», то суду слід зазначити наступне.

Так, з наявних у справі матеріалів, судом встановлено, що вказане переміщення товару здійснювалось в межах портової зони, витрати на його обробку та транспортування відображені в рахунку № 583 від 28.06.2023 року, який надавався до митного оформлення. Вказані дії були здійснені відповідно до умов Договору про Транспортно-експедиторське обслуговування №ТЕО/2023-0105 з ТОВ «ЛУКРО», а саме відповідно до умов пункту 2.1.2, яким передбачено здійснення Експедитором перевезення, перевалки, зберігання вантажів, додаткових робіт та послуг, передбачених заявкою та заявка №1 від 01.05.2023 року, які надавались Позивачем митному органу разом із первинною митною декларацією. Крім того підтвердженням включення даного переміщення є довідка про транспортні витрати № 08 29062023 від 29.06.2023 року та лист від ТОВ «ЛУКРО» № 09 30062023 від 30.06.2023 року, з вказівкою на включення вартості переміщення контейнеру CAIU6750637 з порту Гдиня на склад у Гданську до суми відшкодування витрат на перетарку вантажу за межами території України, яка складає 54670,06 грн. згідно рахунку № 583 від 28.06.2023 року. Таким чином у митного органу були вся наявна інформація, щодо вартості транспортування за маршрутом Гдиня (Польща) - Гданськ (Польща), та відповідно для включення такої складової для розрахунку митної вартості, а прийняття рішення про коригування митної вартості є необґрунтованим.

Стосовно зауваження митного органу, про те, що «До митного оформлення надано довідку про транспортні витрати від 14.07.2023 б/н, але даний документ не може бути взятий до уваги так як відсутній у переліку документів, що підтверджують відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів відповідно до розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, що затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599 (далі Наказ №599), тобто для підтвердження витрат на транспортування за маршрутом Гданськ (Польща) п/п Рава Руська до митного оформлення не надано документів, що підтверджують відомості про вартість перевезення у відповідності до положень Наказу №599, та до митного оформлення не надано рахунок від 27.06.2023 №14/2023, реквізити якого зазначені у додатково наданій платіжній інструкції від 07.07.2023 №130», як на підставу не прийняття заявленої митної вартості товарів, то суду слід зазначити наступне.

Так, для підтвердження витрат на транспортування відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. В наказі Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599, вказано що до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Тобто, ані статтею 53 Митного кодексу, ані наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599, не зазначено вичерпного переліку документів на підтвердження вартості перевезення оцінюваних товарів, а лише зазначено, що подаються документи, на підтвердження вартості перевезення оцінюваних товарів. Однак позивачем разом з первинною декларацією митному органу надавався договір перевезення автомобільним транспортом № 230627.Т.001 від 27 червня 2023 року разом з додатком та специфікацією до нього, де була визначена вартість всього перевезення Гданськ-Київ, та для уточнення вартості перевезення за маршрутом Гданськ (Польща) п/п Рава Руська була подана довідка про транспортні витрати від 14.07.2023 б/н, вартість перевезення відповідно до якої була однією зі складових митної вартості товару за МД 23UA30U8 від 17.07.2023. Таким чином, суд зауважує, що Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. Аналогічна правова позиція наведена в рішеннях Верховного Суду у від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14, від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18, від 31 січня 2018 року у справі №810/2839/17, від 21 листопада 2019 року у справі №804/9754/15, від 07 травня 2020 року у справі №400/2922/18, від 13 січня 2022 року у справі № 520/11061/2020.

Стосовно твердження митного органу, про те, що «У заявці від 01.05.2023 №1 до Договору транспортноекспедиторського обслуговування від 01.05.2023 №TEO/2023-0105 вказано інший номер контейнера ніж у коносаменті від 19.05.2023 №HLCUSS», то суду слід зазначити наступне.

Так, заявка до договору транспортноекспедиторського обслуговування не є обов`язковим документом відповідно до статей 52, 53 МКУ для надання митному органу на підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, не випливає на визначення митної вартості та обраний метод її визначення. Крім того, Заявка №1 від 01.05.2023 року, містила інформацію про номер букінгу (BL 61890020), який в повному обсязі співпадає з букінгом, зазначеним в наданому до митного оформлення коносаменті №HLCUSS від 19.05.2023. Тобто, у митного органу на час митного оформлення, була наявна інформація, яка давала змогу ідентифікувати даний документ (Заявку №1 від 01.05.2023 року) з партією товару, митне оформлення якого відбувалось.

Стосовно зауваження митного органу, про те, що «Відповідно до пункту 4.1 Договору транспортноекспедиторського обслуговування від 01.05.2023 № TEO/2023-0105ж, оплата за цим Договором здійснюється Клієнтом на підставі рахунку Експедитора за 100% передоплатою, однак до митного оформлення не надано будь яких банківських платіжних документів, що стосуються оплати транспортноекспедиційних послуг за вищезазначеними договорами», то суду слід зазначити наступне.

Так, Позивачем на підтвердження заявленої митної вартості товару, було надано митному органу разом із первинною митною декларацією рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №583 від 28.06.2023, та додатково разом з листом б/н від 18.07.2023, було надано додаткові документи, а саме: платіжну інструкцію на сплату за транспортно-експедиторські послуги №128 від 07.07.2023 року, щодо оплати вказаного рахунку. Тобто, твердження митниці про ненадання декларантом будь яких банківських платіжних документів, що стосуються оплати транспортноекспедиційних послуг є безпідставними та таким, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Стосовно твердження Рівненської митниці в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA204000/2023/000098/2 від 18 липня 2023 року про те, що «У наданому до митного оформлення прайслисті від 12.04.2023 № б/н не зазначено термін його дії, а також ціна товару «Зелена кава Арабіка, врожаю 22/23 Santos Scr.17-18, NY2/3 Fine Cup в мішках по 60 кг» вказана на рівні 246,09 дол. США., що не кореспондується з відомостями зазначеними у інвойсі від 14.04.2023 № 230331037», то суду слід зазначити наступне.

Так, наданий до митного оформлення прайс-лист від 12.04.2023 року має інформацію про строк його дії. В ніжній частині документа зазначено, що дія даного документу розповсюджується на врожай 22/23 років (valid for crop 22/23). Крім того, в наданому до митного оформлення прайс-листі також зазначена ціна за товару NY 2/3 за 1 кг.- 4,10 USD та товару Mogiana NY 2/3 за 1 кг.- 4,20 USD (NY 2/3 за 1 кг.- 4,10 USD + 0,10), що відповідає ціні за 1 кг. кожній товарній позиції зазначеній у інвойсі. Тобто, твердження митниці про відсутність у наданому до митного оформлення прайс-листі терміну його дії та зазначення в ньому іншої ціни товару ніж зазначена в інвойсі є безпідставними та таким, що не відповідають дійсним обставинам справи. Більш того, суду слід зазначити, що прайс-лист є додатковим документом продавця, відповідно декларант не має змоги впливати на його зміст та зазначення будь-якої інформацію, а вимоги до змісту прайс-листу не передбачено жодним положенням законодавства України, а прайс-лист в розумінні ч. 3 ст. 53 МКУ є додатковим документом для визначення митної вартості товару, який необхідний лише у випадку наявності розбіжностей в основних документах зазначених в ч. 1 ст. 53 МКУ.

Таким чином, відповідачем фактично не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявність ознак підробки або те, що вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Разом з тим, виявлені митним органом розбіжності, ніяким чином не стосуються числового значення оцінюваного товару.

Суд наголошує, що вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені ст. 53 Митного кодексу України заборонено.

За наведеного, вищезазначені доводи відповідача, суд вважає безпідставними та не бере до уваги.

Судом встановлено, що декларант позивача надав відповідачу усі, передбачені частинами першою-другою статті 53 Митного кодексу України документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Контракт, рахунок-фактура (інвойс) і банківський платіжний документ про оплату імпортованих товарів не місять жодних розбіжностей ні про умови поставки, ні про номенклатуру товарів, ні про їхню ціну.

Навпаки усі документи складені належним чином, узгоджуються між собою і відображають усі необхідні показники числових значень митної вартості товарів.

Більше того, дані про ціну імпортованих товарів повністю підтверджено митною декларацією країни-експортера DU-E 23BR000707875-5 від 29.05.2023.

Також, судом встановлено, що декларантом позивача до складу митної вартості імпортованих товарів додано витрати на транспортування до митного кордону України в силу положень частини десятої статті 58 Митного кодексу України.

Належні документи щодо транспортних витрат, долучалися до митного оформлення, узгоджуються між собою та не місять жодних розбіжностей.

Тож, позивачем надано усю належну документацію, яка стосується витрат на транспортування товарів до митного кордону України, як складових митної вартості.

Окремо слід зауважити на тому, що в основу оскаржуваного рішення покладено обставини, що Рівненська митниця володіє ціновою інформацією щодо визнаної митними органами заявленої декларантами митної вартості аналогічного товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією МД від 12.06.2023 №UA90U3 4,65 дол. США/кг.

Суд зазначає, що інформація щодо вартості аналогічних товарів не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в інформаційних системах мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Такі відомості з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем вартості такого товару згідно з даними інформаційної системи, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Крім того на підтвердження правомірності коригування митної вартості імпортованого позивачем товару відповідач у своєму рішенні не наводить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення останнім частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Так, відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, у ньому зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.

Отже, вищенаведене не являється та не може являтися обґрунтованою правовою підставою для витребування у декларанта додаткових документів.

Крім того, суду слід зазначити, що всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідач, жодних митних декларацій, до ціни товару по яких прирівнювалася митна вартість імпортованих позивачем товарів, суду не надав, що позбавляє суд можливості перевірити обґрунтованість відповідних тверджень суб`єкта владних повноважень.

За наведеного, спірне рішення відповідача не відповідає ні вимогам законності, ні вимогам обґрунтованості.

З досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позивач під час митного оформлення надав відповідачу усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінювані товари та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості і похідної від нього картки відмови у прийнятті митних декларацій.

Також суд зауважує на тому, що відповідно до частини другої статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Частиною третьою статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57).

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 57 Митного кодексу України, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

З даного приводу суд зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не містить опису неможливості застосування методів визначення митної вартості товару почергово, а лише містить загальні формулювання щодо неможливості їх почергового використання.

Таким чином, стороною відповідача не надано жодного доказу на підтвердження тому, що зазначена процедура взагалі проводилась, як і тому, що ним здійснювався саме послідовний вибір методу.

За правилами частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

А в силу вимог частини другої цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що Рівненською митницею не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару у митній декларації, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів і картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

За наведеного, позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 5368,00 грн., що сплачена згідно платіжної інструкції № 190 від 21.08.2023.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЙТЕКС" до Рівненської митниці - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА204000/2023/000128 та рішення про коригування митної вартості товарів №UА204000/2023/000098/2 від 18.07.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Рівненської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЙТЕКС" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5368,00 грн. (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 10 листопада 2023 року

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СОЙТЕКС» (вул. Прорізна, 4, кв. 33, м. Київ, 01034, ЄДРПОУ/РНОКПП 42802790)

Відповідач - Рівненська митниця (вул. Соборна, буд. 104,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370)

Суддя Д.П. Зозуля