Справа № 460/7983/23
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2023 року м. Рівне №460/7983/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВолинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

1)визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення ОСОБА_1 від 07.11.2022 наданого у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР;

2)визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не вирішення порушених питань у зверненні ОСОБА_1 від 07.11.2022, наданого у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР;

3)зобов`язати Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно розглянути звернення ОСОБА_1 вiд 07.11.2022 iз вирішенням порушених питань у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" вiд 02.10.1996 №393/96-BP;

4)визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення ОСОБА_1 від 03.01.2023, наданого у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-BP;

5)визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не вирішення порушених питань у зверненнi ОСОБА_1 від 03.01.2023, наданого у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" вiд 02.10.1996 №393/96-BP;

6)зобов`язати Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно розглянути звернення ОСОБА_1 вiд 03.01.2023 iз вирішенням порушених питань у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" вiд 02.10.1996 №393/96-BP;

7)визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення ОСОБА_1 від 02.02.2023, наданого у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-BP;

8)визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не вирішення порушених питань на пункт 2, 3 у зверненнi ОСОБА_1 від 02.02.2023, наданого у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР;

9)зобов`язати Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно розглянути пункт 2, 3 звернення ОСОБА_1 вiд 02.02.2023 iз вирішенням порушених питань у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-BP;

10)визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не вирішення порушених питань у пункті 3 звернення ОСОБА_1 від 28.02.2023, наданого у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-BP;

11)зобов`язати Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно розглянути пункт 3 звернення ОСОБА_1 вiд 28.02.2023 iз вирiшенням порушених питань відносно Закону України "Про звернення громадян" вiд 02.10.1996 №393/96-BP;

12)визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови у обчисленні та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-III, та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходiв у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на підставі судових рішень по справі №460/631/20 за період з 01.01.2010 по 17.01.2022;

13)зобов`язати Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строкiв виплати грошового забезпечення, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходiв у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-II, та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на підставі судових рішень по справі №460/6314/20 за період з 01.01.2010 по 17.01.2022;

14)стягнути з Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 моральну шкоду один прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмiрi 2589,00 гривень, відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рiк" з урахуванням тривалого невиконання в повному обсязі судових рішень у справі №460/6314/20.

Мотивуючи вимоги позову ОСОБА_1 , зокрема, зазначав, що відповідачем невчасно та не в повному обсязі розглянуто його заяви, що є порушеннями вимог Закону України "Про звернення громадян" та, відповідно, його прав, свобод та інтересів. Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 17.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 18.04.2023 заяву позивача про роз`єднання позовних вимог задоволено.

Роз`єднано позовні вимоги у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, виділивши в самостійне провадження позовні вимоги про:

-визнання протиправними дій Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови у обчисленні та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-III, та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходiв у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на підставі судових рішень по справі №460/631/20 за період з 01.01.2010 по 17.01.2022;

-зобов`язання Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строкiв виплати грошового забезпечення, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходiв у зв`язку з порушенням строків пх виплати" від 19.10.2000 №2050-II, та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на підставі судових рішень по справі №460/6314/20 за період з 01.01.2010 по 17.01.2022;

-стягнення з Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 моральної шкоди один прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмiрi 2589,00 гривень, відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рiк" з урахуванням тривалого невиконання в повному обсязі судових рішень у справі №460/6314/20.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвалу суду про відкриття провадження у справі, а також ухвалу, якою роз`єднано позовні вимоги, відповідачем отримано 25.04.2023, однак у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву ним подано не було.

Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 22.05.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача - Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, про зупинення провадження у справі №460/7983/23 відмовлено.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву і докази на її обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

У провадженні суду перебувала справа №460/6314/20 за позовом ОСОБА_1 до Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов`язання вчинення певних дій.

Рішенням суду від 15.03.2021 у даній справі, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Волинського обласного військового комісаріату щодо недотримання встановленого Законом України "Про доступ до публічної інформації" п`ятиденного строку надання інформації на запит ОСОБА_1 від 10 серпня 2020 року.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з січня 2010 року по березень 2010 року та з травня 2013 року по червень 2013 року.

Визнано протиправними дії Волинського обласного військового комісаріату щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з квітня 2010 року по квітень 2013 року без урахування січня 2008 року як базового місяця.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з січня 2010 року по березень 2010 року та з травня 2013 року по червень 2013 року зі встановленням базового місяця - січень 2008 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з квітня 2010 року по квітень 2013 року зі встановленням базового місяця - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Також ухвалою суду від 15.03.2021 у справі №460/6314/20 залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 5 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.05.2013 №126 в частині утримання ОСОБА_1 поза штатом Горохівсько-Локачинського об`єднаного районного військового комісаріату.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2021 ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 скасовано та направлено справу в цій частині для продовження розгляду.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі №460/6314/20 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасувати пункт 5 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.05.2013 №126 (по стройовій частині) в частині утримання майора ОСОБА_1 поза штатом Горохівсько-Локачинського об`єднаного районного військового комісаріату.

Разом з тим, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2023 апеляційну скаргу Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки задоволено частково, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі № 460/6314/20 скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування рішення вирішено залишити без розгляду.

При цьому судом встановлено, що на виконання судового рішення у справі №460/6314/20, відповідачем 17.01.2022 нараховано та виплачено грошове забезпечення ОСОБА_1 в сумі 16664,11 грн., що підтверджено випискою по картковому рахунку у банку та не є спірним у справі.

Також судом встановлено, що в лютому 2022 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непроведення своєчасного повного розрахунку з позивачем у відповідності до вимог п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України; стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки в сумі 445300,55 грн., за період з 09.06.2013 по 17.01.2022 у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати"; визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення у відповідності до судового рішення у справі № 460/6314/20; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення у відповідності до судового рішення у справі № 460/6314/20.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 у справі №460/1956/22 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення з позивачем своєчасного повного розрахунку у відповідності до вимог п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затв.Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення в сумі 50595,16 грн, з утриманням із вказаної суми належних до сплати податків і зборів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою від 01.02.2023 апеляційну скаргу Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 у справі № 460/1956/22 без змін.

При цьому судом встановлено, що 07.11.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою в порядку Закону України "Про звернення громадян", в якій, просив: здійснити нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення на виконання судового рішення у справі №460/6314/20; нарахувати та виплатити щомісячну грошову винагороду за період з 31.05.2013 по 08.06.2013; надати витяг з наказу начальника Волинського ОТЦКСП (по стройовій частині) про скасування пункту 5 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.05.2013 №126; нарахувати та виплатити моральну шкоду через тривале невиконання судових рішень у справі №460/6314/20 в межах одного прожиткового мінімуму в розмірі.

Згідно з трекінгом ПАТ "Укрпошта" поштове відправлення, яким надсилалася вказана заява, відповідачу вручено 10.11.2022.

Листом від 09.12.2022 №2735, що, як зазначає позивач і не заперечує відповідач, надісланий йому 22.12.2023, ОСОБА_1 повідомлено, що питання, порушені ним у заяві не можуть бути реалізовані на час надання відповіді, оскільки рішення Рівненського окружного адміністративного суду по справах №460/1956/22 та №460/6314/22 оскаржуються представниками Волинського ТЦК та СП. Після розгляду вищезазначених апеляцій вимоги, викладені у заяві позивача від 07.11.2022 будуть реалізовані встановленим порядком.

03.01.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою в порядку Закону України "Про звернення громадян", в якій повторно просив: здійснити нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення на виконання судового рішення у справі №460/6314/20; нарахувати та виплатити щомісячну грошову винагороду за період з 31.05.2013 по 08.06.2013; надати витяг з наказу начальника Волинського ОТЦКСП (по стройовій частині) про скасування пункту 5 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.05.2013 №126; нарахувати та виплатити моральну шкоду через тривале невиконання судових рішень у справі №460/6314/20 в межах одного прожиткового мінімуму в розмірі.

Згідно з трекінгом ПАТ "Укрпошта" поштове відправлення, яким надсилалася вказана заява, відповідачу вручено 06.01.2023.

Листом від 08.02.2023 №403, що, як зазначає позивач і не заперечує відповідач, надісланий йому 09.02.2023, ОСОБА_1 повідомлено, що питання, порушені ним у заяві, зокрема, щодо компенсації втрати частини доходів та виплату додаткової грошової допомоги, не можуть бути реалізовані на час надання відповіді, оскільки рішення Рівненського окружного адміністративного суду по справах №460/1956/22 та №460/6314/22 оскаржуються представниками Волинського ТЦК та СП в апеляційному порядку. Після розгляду вищезазначених апеляцій вимоги, викладені у заявах позивача будуть реалізовані встановленим порядком.

02.02.2023 позивач втретє звернувся до відповідача із заявою в порядку Закону України "Про звернення громадян", в якій просив: нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення в сумі 50595,16 грн., із наданням розрахунку; здійснити нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення на виконання судового рішення у справі №460/6314/20; нарахувати та виплатити щомісячну грошову винагороду за період з 31.05.2013 по 08.06.2013; надати витяг з наказу начальника Волинського ОТЦКСП (по стройовій частині) про скасування пункту 5 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.05.2013 №126; нарахувати та виплатити моральну шкоду через тривале невиконання судових рішень у справі №460/6314/20 в межах одного прожиткового мінімуму.

Згідно з трекінгом ПАТ "Укрпошта" поштове відправлення, яким надсилалася вказана заява, відповідачу вручено 06.02.2023.

Листом від 06.03.2023 №502, що, як зазначає позивач і не заперечує відповідач, надісланий йому 22.03.2023, ОСОБА_1 повідомлено, що 09.02.2023 йому у повному обсязі виплачено середнє грошове забезпечення на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/1956/22 від 31.10.2022 та надано позивачу відповідні платіжні доручення. Також у листі зазначено, що питання, порушені ОСОБА_1 у заяві, зокрема, щодо компенсації втрати частини доходів та виплату додаткової грошової допомоги, не можуть бути реалізовані на час надання відповіді, оскільки рішення Рівненського окружного адміністративного суду по справах №460/1956/22 та №460/6314/22 оскаржуються представниками Волинського ТЦК та СП в апеляційному порядку. З огляду на вказане, відповідачем зауважено, що належних правових підстав для нарахування й виплати моральної шкоди через нібито "тривале невиконання рішення суду" немає. Зазначено, що після розгляду вищезазначених апеляційних скарг вимоги, викладені у заявах позивача будуть реалізовані встановленим порядком.

28.02.2023 позивач знову звернувся до відповідача із заявою в порядку Закону України "Про звернення громадян", в якій просив: надати розрахунок середнього грошового забезпечення в сумі 50595,16 грн.; здійснити нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення на виконання судового рішення у справі №460/6314/20; нарахувати та виплатити щомісячну грошову винагороду за період з 31.05.2013 по 08.06.2013; надати витяг з наказу начальника Волинського ОТЦКСП (по стройовій частині) про скасування пункту 5 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.05.2013 №126; нарахувати та виплатити моральну шкоду в межах одного прожиткового мінімуму.

Отримавши 03.03.2023 заяву позивача, Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки листом від 14.03.2023 №527 повідомляв ОСОБА_1 про те, що відповідь на його заяву аналогічного змісту була надана відповідачем вих.№403 від 08.02.2023. Додатково повідомляв, що ст.8 Закону України "Про звернення громадян" передбачає, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. Поряд з цим, у такому листі відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для нарахування і виплати йому компенсації втрати частини доходів та моральної шкоди.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Стаття 40 Основного Закону визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР). Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно із положеннями ст.3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до вимог ст.7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Згідно із ст.15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 19 Закону №393/96-ВР передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ст.20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що кожен з громадян має гарантоване право звернутись до уповноваженого органу із проханням сприяти реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів, а орган, до якого він звернувся зобов`язаний об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити доводи скарги, невідкладно вжити заходів щодо відновлення порушених прав, виявити та усунути причини та умови, які сприяли порушенням, надати мотивовану відповідь у строки встановленні статтею 20 Закону № 393/96-ВР та повідомити особу про наслідки розгляду.

При цьому, аналізуючи норми Закону №393/96-ВР, зокрема положення статті 15, можна зробити висновок, що обов`язок органів, до яких направлені звернення, повідомляти осіб про наслідки їхнього розгляду, як елемент конституційної гарантії звернення до органів публічної влади, включає і доведення змісту відповіді до заявника.

З огляду на зміст указаного зобов`язання, орган уважається таким, що виконав передбачений Конституцією України обов`язок, якщо склав відповідь на звернення особи у чіткій відповідності до поставлених у ньому питань і довів зміст відповіді до заявника в обраний ним спосіб: поштою або засобами електронного зв`язку.

Висновки аналогічного характеру викладені в постанові Верховного Суду від 31.10.2023 у справі №380/15723/22, які в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Як встановлено судом в ході судового розгляду справи, до відповідача із заявами в порядку Закону №393/96-ВР позивач звертався 07.11.2022, 03.01.2023, 02.02.2023 та 28.02.2023.

Згідно з долученими позивачем трекінгами поштових відправлень з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" та поясненнями позивача вказані заяви вручені адресату 10.11.2022, 06.01.2023, 06.02.2023 і 03.03.2023 відповідно.

Відповідачем вказані обставини жодним чином не спростовано.

Відповідно до пункту 1 глави 7 розділу ІІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 №1000/5, вихідні документи надсилаються адресатам з використанням засобів поштового зв`язку, електрозв`язку, а також доставляються кур`єрською, фельд`єгерською службами.

Опрацювання документів для відправлення поштовим зв`язком здійснюється службою діловодства установи відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

У постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 802/211/16-а, від 06.09.2019 у справі № 128/4752/15-а, від 25.06.2020 у справі № 802/1442/15-а, від 26.02.2021 у справі № 520/421/20 викладено правову позицію, відповідно до якої належними і допустимими доказами відправлення відповіді є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття (пункт 66 Правил № 270), опис вкладення у цінний лист, зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, докази направлення електронною поштою або розписка про отримання у разі вручення заявнику особисто.

Проте, слід зазначити, що ні Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, ні Правилами надання послуг поштового зв`язку не встановлено право/обов`язок розпорядника інформації надсилати відповідь на звернення/клопотання простою кореспонденцією.

Вимогою ст.15 Закону №393/96-ВР є повідомлення громадян про наслідки розгляду їх заяв (клопотань), доведення змісту відповіді до заявника.

Відповідачем жодних належних і допустимих доказів на підтвердження відправлення відповідей на заяви позивача надано не було.

Дати листів, якими відповідачем надавалися відповіді на звернення позивача, не підтверджують дати їхньої фактичної відправки адресату.

Так, у постановах від 06.09.2019 у справі № 128/4752/15-а та від 26.02.2021 у справі №520/421/20 Верховний Суд звертав увагу на те, що реєстрація відповіді на звернення чи скаргу як вихідного документа у журналі реєстрації вихідної документації розпорядника інформації і присвоєння за фактом реєстрації вихідного номера не є моментом завершення перебігу строку на надання відповіді, визначеного законом.

Разом з тим, позивачем до матеріалів справи долучено копії конвертів, які надходили йому від Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з яких в сукупності з поясненнями позивача слідує, що відповідь на заяву позивача від 07.11.2022 була надіслана йому 22.12.2022, на заяву від 03.01.2023 09.02.2023, на заяву від 02.02.2023 22.03.2023.

Відповідачем жодним чином не заперечено вказані обставини в ході судового розгляду.

Суд зауважує, що копія конверту, яким позивачу надсилалася відповідь на запит ОСОБА_1 від 02.02.2023 не містить чіткого зображення відтиску печатки дати поштового відправлення. Разом з тим, за відсутності будь-яких доказів на підтвердження вчасної відправки відповіді на запит від Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки листом від 06.03.2023 №502, суд не може вважати, що стороною відповідача дотримано місячний строк надання відповіді.

Слід звернути увагу, що у своїх заявах позивач крім поштової адреси також вказав свій номер телефону, за допомогою якого з ним можна зв`язатися. Проте, відповідач не скористався ним як альтернативним засобом доведення змісту відповідей до заявника та повідомлення про результати розгляду заяв.

Викладені обставини свідчать про відсутність будь-яких належних доказів своєчасного надання або направлення ОСОБА_1 відповідей на його заяви від 07.11.2022, від 03.01.2023 та від 02.02.2023, що свідчить про протиправність його дій при розгляді таких заяв.

Щодо змісту наданих відповідей, то суд встановив таке.

Листом від 09.12.2022 №2735 відповідач відтермінував на невизначений термін виконання заяви від 07.11.2022 без вирiшення жодного з порушених у заяві питань.

Листом від 08.02.2023 №403 відповідач відтермінував на невизначений термін виконання заяви вiд 03.01.2023 без вирiшення жодного з порушених у заяві питань.

Листом від 06.03.2023 №502 відповідач відтермінував на невизначений термін виконання заяви від 02.02.2023 без вирішення порушених позивачем питань у пунктах 2, 3 цієї заяви.

Так, відповідач повідомив про неможливість вирішення на час розгляду заяви порушене позивачем питання щодо компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати, а також щодо нарахування та виплати щомісячної додаткової винагороди за період з 31.05.2013 по 08.06.2013 та надання витягу з наказу начальника Волинського ОТЦКСП (по стройовій частині) про скасування пункту 5 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31.05.2013 №126 (по стройовій час) в частині утримання позивача поза штатом Горохівсько-Локачинського ОРВК.

Щодо пункту 1 заяви вiд 02.02.2023, то вiдповiдач повідомив, що виконав судові рішення по справі №460/1956/22 у добровільному порядку щодо нарахування та виплати середнього грошового забезпечення, вiдповiдно дане питання вирішено.

Щодо пункту 4 заяви від 02.02.2023 з приводу виплати позивачу моральної шкоди через тривале невиконання судових рішень по справі №460/6314/20, то вiдповiдач вирішив дане питання шляхом вiдмови.

У листі вiд 14.03.2023 №527 відповідач фактично залишив без вирішення порушені у заяві 28.02.2023 питання щодо нарахування та виплати позивачу щомісячної додаткової винагороди за період з 31.05.2013 по 08.06.2013 та щодо надання витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) про скасування пункту 5 наказу військового комісара Волинського ОВК вiд 31.05.2013 №126 (по стройовій частині).

Розгляд відповідачем питань, зазначених у заяві від 28.02.2023, щодо надання ОСОБА_1 розрахунку середнього грошового забезпечення, щодо компенсації втрати частини доходів і щодо моральної шкоди підтверджено позивачем в ході судового розгляду та не є спірним у справі.

У сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано обов`язку дотримання вимог повноти та мотивованості відповідей суб`єкта владних повноважень при процедурі розгляду звернень позивача відповідно до вимог Закону №393/96-ВР.

Покликання відповідачем у відповідях на звернення позивача на апеляційне оскарження судових рішень у справах, які, на думку Волинського ОТЦКСП впливають на можливість розгляду таких звернень, суд до уваги не бере, оскільки наявність судових рішень у справах між позивачем та відповідачем не знімає з останнього визначеного законодавством обов`язку належним чином розглянути кожне із звернень позивача та надати на них повну та об`єктивну відповідь відповідно до вимог Закону №393/96-ВР.

Відповідно, порушене право ОСОБА_1 підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяви про надання інформації з вирішенням усіх порушених у них питань, а також надати відповіді на них, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору у відповідності до вимог ст.139 КАС України у суду відсутні.

Поряд з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 6000,00 грн., з приводу чого суд зазначає таке.

За правилами ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч.1 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

За правилами ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.134 КАС України).

За правилами ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження обставин щодо понесення витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 6000,00 грн. стороною позивача надані суду копії наступних документів: ордера на надання правничої (правової) допомоги, Договору про надання правничої допомоги від 24.03.2023, Акта виконаних робіт від 10.05.2023 за договором про надання правничої допомоги від 24.03.2023 на загальну суму 6000,00 грн.

Суд зазначає, що позивачем надані належні та допустимі докази понесення витрат на правничу допомогу адвоката.

Разом з тим, судом враховується, що у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №201/14495/16-ц міститься висновок про те, що розглядаючи питання стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, суд має право самостійно визначати розмір таких витрат, виходячи з критерію розумної необхідності та співмірності, враховуючи характер виконуваної адвокатом роботи (послуг), складність виконуваної роботи (послуг), їх значимості, складності категорії справи тощо.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268 названого рішення).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі№755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У постанові Верховного Суду від 04.02.2020 по справі №280/1765/19 (адміністративне провадження №К/9901/607/20) вказано про те, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема складності справи, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Також у постанові Верховного Суду від 15.04.2021 по справі № 160/6899/20 містяться правові висновки, згідно з якими суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Суд констатує, що даний спір не належить до категорії справ значної складності; щодо вирішення вказаних спорів існує безліч судової практики, зокрема, постанов Верховного Суду; позивач не надав суду належних та допустимих доказів співмірності витрат обсягу наданих послуг. Тому суд дійшов висновку про необхідність розумного обмеження розміру судових витрат на правничу допомогу адвоката, що підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, сумою у 1000,00 грн.

Керуючись ст.241-246, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення ОСОБА_1 від 07.11.2022, поданого у відповідності до Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР, а також щодо невирішення порушених у такому зверненні питань.

Зобов`язати Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно розглянути звернення ОСОБА_1 вiд 07.11.2022 iз вирішенням порушених у такому зверненні питань у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" вiд 02.10.1996 №393/96-BP.

Визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення ОСОБА_1 від 03.01.2023, поданого у відповідності до Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР, а також щодо невирішення порушених у такому зверненні питань.

Зобов`язати Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно розглянути звернення ОСОБА_1 вiд 03.01.2023 iз вирішенням порушених у такому зверненні питань у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" вiд 02.10.1996 №393/96-BP.

Визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення ОСОБА_1 від 02.02.2023, поданого у відповідності до Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР, а також щодо невирішення усіх порушених у такому зверненні питань.

Зобов`язати Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно розглянути пункти 2, 3 звернення ОСОБА_1 вiд 02.02.2023 iз вирішенням порушених питань відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-BP.

Визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо невирішення усіх питань, порушених у зверненні ОСОБА_1 від 28.02.2023, поданого у відповідності до Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-BP.

Зобов`язати Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно розглянути пункт 3 звернення ОСОБА_1 вiд 28.02.2023 iз вирiшенням порушених питань відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян" вiд 02.10.1996 №393/96-BP.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки витрати на правничу допомогу в сумі 1000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 13 листопада 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (вул. Теремнівська,85 а, м.Луцьк, Волинська область, 43008, ЄДРПОУ/РНОКПП 08013516)

Суддя С.А. Борискін