Справа № 620/3952/19
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2023 року м. Чернігів Справа № 620/3952/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування припису,

У С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство Облтеплокомуненерго звернулось до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування припису від 11.12.2019 № 53, складеного Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернігівській області за результатами позапланової перевірки щодо додержання позивачем вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Акціонерне товариство Облтеплокомуненерго зазначає, що при здійсненні нарахувань за спожиту теплову енергію у спірний період Товариство керувалось виключно нормативними актами, які регулюють відносини у сфері теплопостачання, тому висновки контролюючого органу щодо наявності порушень з боку позивача є безпідставними.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.10.2020, яке було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2021, у задоволенні позову відмовлено.

Верховним Судом прийнято постанову від 22.06.2023, якою рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2021 скасовано. Справу № 620/3952/19 за позовом Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування припису направлено на новий розгляд до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Тихоненко О.М.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову, та зазначив, що під час проведення позапланової перевірки позивача було встановлено, що споживачу ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , нарахування за спожиту теплову енергію в опалювальний період, з 21.10.2018 по 25.01.2019 проводилось на підставі Закону України від 04.06.2004 №1875-IV Про житлово-комунальні послуги ( далі Закон №1875-IV), Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (далі Правила №630) і Методикою розрахунку кількості теплової, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плат за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 №359 (далі Методика №359), та Методики №315. Облік теплової енергії в будинку по АДРЕСА_2 здійснюється двома засобами обліку. Окремо проводиться облік теплової енергії секцій 1,2,3 будинку та окремо обліковується теплова енергія секцій №4,5,6 вищевказаного будинку. При нарахуванні кількості теплової енергії за опалення місць загального користування (МЗК) секцій № 4,5,6 будинку, суб`єктом господарювання було взято до розрахунку невірні дані щодо сумарної загальної опалювальної площі квартир і приміщень, які сплачують за опалення МЗК та не мають відокремленого входу. При визначенні кількості спожитої енергії на опалення МЗК не вірно зазначено тривалість опалювального періоду (відповідно до таблиці 1 Методики застосовується показник 191 день, а під час розрахунку суб`єктом господарювання взято 187 днів). При зазначенні загальної кількості теплової енергії на опалення МЗК розрахунок проводиться без застосування формули 2.3. Методики. Утрати теплової енергії розподільними трубопроводами системи опалення будинку не розраховувались. З 25.01.2019 проводились нарахування за МЗК у відповідності до Методики №315 від 22.11.2018. Вказує, що така Методика, яка вступила в дію з 25.01.2019, може використовуватися після укладення відповідних договорів, передбачених Законом України від 09.11.2017 №2189-VIII Про житлово-комунальні послуги, який із споживачем укладено не було, а тому застосування Методики при нарахуванні теплової енергії на опалення МЗК споживачу здійснюється з порушенням вимог діючого законодавства. Зазначає, що на підставі перевірки, позивача було зобов`язано провести перерахунок за спожиту теплову енергію в опалювальний період 2018-2019, споживачу ОСОБА_1 у відповідності до чинного законодавства.

Третя особа правом для подання пояснень не скористалась.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на підставі звернення споживача ОСОБА_1 проведено позапланову перевірку в AT Облтеплокомуненерго, у період з 29.11.2019 по 09.12.2019, за результатами якої складено акт №188.

Перевіркою встановлено, що споживачу ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , нарахування за спожиту теплову енергію в опалювальний період (з 21.10.2018 по 25.01.2019) повинно проводитись на підставі Закону України від 24.06.2004 №1875-IV Про житлово-комунальні послуги (далі Закон №1875-IV), Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (далі Правила №630) і Методики розрахунку кількості теплової, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків (далі МЗК) та визначення плат за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 №359 (далі Методика №359).

Облік теплової енергії будинку №263 м. Чернігів здійснюється двома засобами обліку. Окремо проводиться облік теплової енергії секцій 1,2,3 будинку та окремо обліковується теплова енергія секцій №4,5,6. При нарахуванні кількості теплової енергії за опалення місць загального користування (МЗК) секцій № 4,5,6 будинку, суб`єктом господарювання було взято до розрахунку невірні дані щодо сумарної загальної опалювальної площі квартир і приміщень, які сплачують за опалення МЗК та не мають відокремленого входу. При визначенні кількості спожитої енергії на опалення МЗК не вірно зазначено тривалість опалювального періоду, відповідно до таблиці 1 Методики №359 застосовується показник 191 день, а під час розрахунку суб`єктом господарювання взято 187 днів. При зазначенні загальної кількості теплової енергії на опалення МЗК розрахунок проводиться без застосування формули 2.3. Методики №359.

З 25.01.2019 проводились нарахування за МЗК у відповідності до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (далі Методика №315), вимог Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та Закону України від 09.11.2017 №2189-VIII Про житлово-комунальні послуги (далі Закон №2189-VIII). При цьому в акті Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів зазначає, що Методика №315 має використовуватись після укладення відповідних договорів, передбачених Законом №2189-VIII.

Такий договір із споживачем ОСОБА_1 укладено не було.

За таких обставин перевіряючий орган дійшов висновку, що нарахування теплової енергії на опалення МЗК споживачу ОСОБА_1 , в опалювальний період 2018-2019 роки, проведено з порушенням вимог діючого законодавства.

З метою припинення порушень законодавства про захист прав споживачів, керуючись вимогами статей 5, 26 Закону України Про захист прав споживачів, статтею 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності зобов`язано АТ Облтеплокомуненерго провести перерахунок нарахувань за спожиту теплову енергію, в опалювальний період 2018-2019 роки, споживачу ОСОБА_1 , у відповідності до чинного законодавства, про що винесено оскаржуваний припис від 11.12.2019 № 53.

Вважаючи припис протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України від 05.04.2007 №877-V Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (далі - Закон №877-V), підставою для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи територіального органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб територіального органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю) (частина третя статті Закону №877-V).

Згідно з частинами першої та другої статті 7 Закону №877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Відповідно до частини третьої та п`ятої статті 7 Закону №877-V у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

Згідно з частиною шостою статті 7 Закону №877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону №877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до частини 8 статті 7 Закону №877-V припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Щодо порушень, виявлених під час здійснення заходу, на підставі яких винесено оскаржуваний припис, то суд зазначає наступне.

Засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг визначає Закон України від 22.06.2017 №2119-VIII Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання (далі - Закон №2119-VIII).

Згідно з статтею 10 Закону №2119-VIII у будівлях, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої статті 10 цього Закону. Споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії/вузлами розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі, яка визначається згідно з методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово- комунального господарства.

Пункт 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2119-VIII передбачає, що до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень статті 10 цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень частини п`ятої статті 10 цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі.

Так, Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 відповідно до статті 10 Закону №2119-VIII, пункту 4 частини другої статті 4 Закону України Про житлово-комунальні послуги, пункту 8 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України прийнято наказ №315, яким затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (далі Методика №315).

Методика №315 встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції); обсягів холодної, гарячої води, витраченої на загальнобудинкові потреби; обсягів холодної та гарячої води, спожитої споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку; порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), визначає вимоги до приладів-розподілювачів теплової енергії, поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між окремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теплової енергії та/або гарячої, та/або холодної води, де налічуються два та більше споживачів (пункт 1 Методики).

Відповідно до Закону №2119-VIII та Закону України від 09.11.2017 №2189-VIII Про житлово-комунальні послуги (далі - Закон №2189-VIII) на виконання яких розроблена та затверджена Методика №315, комунальними послугами є, зокрема, послуги: з постачання теплової енергії; з постачання гарячої води; з централізованого водопостачання; з централізованого водовідведення.

Закон №2189-VIII введений в дію з 01.05.2019, та з цієї дати визнано таким, що втратив чинність Закон України від 24.06.2004 №1875-ІV Про житлово-комунальні послуги (далі - Закон №1875-ІV).

Відповідно до Закону №1875-ІV мешканці багатоквартирних будинків-споживачі отримають комунальні послуги: з централізованого опалення; з централізованого постачання гарячої води; з централізованого водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

До 01.05.2019 підприємства тепло-, водопостачання та водовідведення надають комунальні послуги та нараховують плату за них відповідно до вимог Закону №1875-ІV та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та договорів, оформлених на підставі типових договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2189-VIII договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Таким чином, до 01.05.2019 та після 01.05.2019 залишаються чинними та продовжують діяти договори про надання комунальних послуг, які були укладені до введення в дію Закону №2189-VIII та до вказаних договорів законодавство не передбачає можливості застосування виконавцями послуг Методики №315.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач здійснював розподіл між споживачами обсягу спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до Методики №315, що не заперечується самим позивачем.

Однак нових договорів про надання комунальних послуг товариством із споживачем ОСОБА_1 , укладено не було.

Відтак висновки відповідача про неможливість застосування позивачем норм Методики №315 до укладення з ОСОБА_1 нового договору є правомірними.

Скасовуючи рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2021, Верховний Суд зауважив, що ключовим є питання чи передбачено умовами договорів про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію Закону України Про житлово-комунальні послуги від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ (01 травня 2019 року), можливість застосування правил та особливостей, визначених нормативними актами, прийнятими після підписання договорів про надання комунальних послуг між споживачем та виконавцем комунальної послуги.

Також у своїй постанові від 22.06.2023 Верховний Суд вказав, що судами попередніх інстанцій детально не досліджено, не встановлено чи передбачається договором можливість застосування виконавцями послуг Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315.

На виконання постанови Верховного Суду від 22.06.2023, суд зазначає, що з наявного в матеріалах справи примірника Договору про надання послуг з централізованого опалення та водонагрівання (укладеного у відповідності до Типової форми договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та відповідно до Правил №630, що не заперечується позивачем) вбачається відсутність обмеження та застереження можливості застосування правил та особливостей, визначених нормативними актами, прийнятими після підписання договорів про надання комунальних послуг споживачем та виконавцем комунальної послуги. Проте останній не містить посилань на Методику №315 та не передбачає оплату за функціонування внутрішньобудинкової системи опалення. Тобто, застосування Методи №315 до Типових договорів про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання не є можливою, оскільки дана Методика №315 встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Суд наголошує, що відсутність такого застереження в договорі не створює передумов для застосування Методики №315, оскільки правовідносини між споживачем та надавачем послуг мають відбуватися в межах передбачених договором.

Згідно з положеннями частини першої статті 26 Закону України Про захист прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право, зокрема: 1) давати суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів; 2) перевіряти додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог нормативно-правових актів щодо безпеки продукції, а також правил торгівлі та надання послуг шляхом безперешкодного відвідування та обстеження відповідно до законодавства будь-яких виробничих, торговельних та складських приміщень таких суб`єктів.

Таким чином, на переконання суду, відповідачем вимогою про проведення перерахунку за спожиту теплову енергію в опалювальний період 2018-2019 споживачу ОСОБА_1 , у відповідності до чинного законодавства, в оскарженому приписі вірно визначено спосіб усунення порушень вимог законодавства.

Стосовно інших посилань учасників справи, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 КАС України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову Акціонерного товариства Облтеплокомуненерго необхідно відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову, понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду, не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування припису відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго" (вул. Реміснича, 55-Б, м. Чернігів, 14000, ).

Відповідач: Головне управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області (вул. 1Травня, 180, м. Чернігів, 14034, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ).

Повне судове рішення складено 10.11.2023.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО