Справа № 620/13218/23
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року м. Чернігів Справа № 620/13218/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) 01.09.2023 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі - відділ, відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною відмову у наданні йому відстрочки;

- зобов`язати відповідача надати йому відстрочку, передбачену абзацом 11 частини 1 статті 23 Закону України ''Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію''.

Свої вимоги мотивує тим, що батько його дружини є особою з інвалідністю 1 групи. Оскільки інші працездатні особи, окрім позивача, які зобов`язані відповідно до закону утримувати батька дружини, відсутні, ОСОБА_1 зазначає, що має право на отримання відстрочки відповідно до абзацу 11 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Ухвалою судді від 11.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, залучено до участі в справі як третю особу ІНФОРМАЦІЯ_3, встановлено відповідачу 15-дений строк з дня вручення вказаної ухвали для надання відзиву на позов.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав відзив на позов та зазначив, що дружина позивача ОСОБА_2 відповідно до чинного законодавства має обов`язок щодо піклування та утримання свого батька. При цьому, посилання позивача на те, що дружина на даний час не працює та не отримує доходу, а тому вважається непрацездатною, вважає необґрунтованими, оскільки поняття «безробітний» та «непрацездатний» не є тотожними.

Від третьої особи надійшли пояснення, у яких ІНФОРМАЦІЯ_3 підтримав позицію відділу, у задоволенні позову просив відмовити, у зв`язку з його необґрунтованістю.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд враховує такі обставини.

31.07.2023 ОСОБА_1 до відділу подано заяву, у якій позивач повідомив про намір скористатися правом на відстрочку від мобілізації, яке надано відповідно до абзацу 11 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки батько дружини є особою з інвалідністю 1 групи, а інші працездатні особи, які зобов`язані відповідно до закону його утримувати, відсутні. На підтвердження вказаних обставин до заяви позивачем було додано в копіях такі документи: паспорт позивача, РНОКПП позивача, довідка МСЕК ОСОБА_3, паспорт ОСОБА_3 , РНОКПП ОСОБА_3 , свідоцтво про народження дружини, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 , пенсійне посвідчення серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 , військовий квиток позивача, довідка ОК-5 ОСОБА_6 (а.с. 13-16).

Листом від 17.08.2023 №3/1558 відділ у задоволенні вказаної заяви відмовив, зазначивши, що ОСОБА_1 не надано належних доказів факту непрацездатності дружини, яка як донька має обов`язок утримувати свого батька - особи з інвалідністю 1 групи. Також до вказаного листа було додано повістку про виклик для звірки облікових даних та проходження медичної комісії (а.с. 17-21).

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII передбачено такий вид військової служби як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про Загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено на території України воєнний стан (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022, від 17 травня 2022 року №341/2022, від 12 серпня 2022 року №573/2022, від 7 листопада 2022 року №757/2022, від 06 лютого 2023 року №58/2023, від 01 травня 2023 року №254/2023, від 26 липня 2023 року №451/2023).

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ (далі Закон) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 22 Закону визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, а статтею 23 передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Зокрема, відповідно до абзацу 11 частини першої статті 23 вказаного Закону не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

Аналізуючи дану норму, вона складається з двох підстав відстрочки військовозобов`язаних:

1) які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю;

2) (та/або) які мають одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначає, що батько дружини - ОСОБА_3 з 27.02.2023 є особою з інвалідністю 1 групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №445170 (а.с. 28, 30-41).

Інших дітей, крім дружини позивача, ОСОБА_3 не має, оскільки його син - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що видано відповідне свідоцтво про смерть (а.с. 45).

Дружина ОСОБА_3 є непрацездатною особою, яка перебуває на пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 (а.с. 42-44).

Зі слів позивача, його дружина - ОСОБА_2 також не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 6 років.

Враховуючи наведене, позивач зазначає про наявність підстав для отримання відстрочки від мобілізації, оскільки його дружина непрацездатна та відсутні інші працездатні особи, зобов`язані відповідно до закону утримувати ОСОБА_3 .

Однак, проаналізувавши надані докази, вирішуючи цей спір, суд досліджує спірні правовідносини крізь призму прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, а також балансу публічних та приватних інтересів та з огляду на це враховує, крім наведеного вище, також наступне.

Непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону (абзац сімнадцятий статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

З огляду на викладене, дружина позивача не може вважатись непрацездатною, оскільки не надано доказів, що вона відноситься до наведених вище категорій осіб.

Позивачем надано довідку до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №445170, якою підтверджується, що батько дружини - ОСОБА_3 з 27.02.2023 є особою з інвалідністю 1 групи.

Враховуючи дані обставини, позивачу необхідно підтвердити, що він підпадає під другу підставу відстрочки від мобілізації, передбачену абзацом 11 частини першої статті 23 Закону, а саме: військовозобов`язаний, який має батька дружини із числа осіб з інвалідністю I групи за умови, що така особа з інвалідністю не має інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

Однак, ні відповідачу, ні суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 6 років та не має доходу. Надана позивачем довідка форми ОК-5 щодо дружини відображає дані сплати страхових внесків за період до 2021 року (а.с. 46-47).

Суд звертає увагу, що обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплено в статті 51 Конституції України.

Згідно із частиною першою статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При цьому, обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків чинним законодавством не пов`язується з працездатністю дітей і їх можливістю надавати батькам матеріальну допомогу та виникає на підставі сукупності наступних умов: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); непрацездатність матері, батька (тобто вони є особами, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або особами з інвалідністю); потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Разом з тим, ні відповідачу, ні суду не було надано доказів того, що працездатна дружина позивача, яка є дочкою особи з інвалідністю 1 групи, не може утримувати свого батька. Так само, на переконання суду, не було надано доказів того, що позивач має відповідний дохід та утримує свою родину та батька дружини ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що на позивача не поширюються положення абзацу 11 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки надані до заяви документи не підтверджують зазначені в статті підстави, а тому відмова відповідача є законною.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09 листопада 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ).

Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6, АДРЕСА_3).

Суддя С.В. Бородавкіна