Справа № 160/18162/23
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горбалінського В.В. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
21.07.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн. щомісячно, відповідно до постанови КМУ №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 1 лютого 2023 року і по теперішній час;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 грн. щомісячно, відповідно до постанови КМУ №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 1 лютого 2023 року і по теперішній час.
26.07.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Витребувано у Військової частини НОМЕР_2 : завірену належним чином копію наказу про прийняття ОСОБА_1 на військову службу до Військової частини НОМЕР_2 ; належним чином оформлену довідку про розмір нарахованого та фактично виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 з лютого 2022 року по липень 2023 року (із зазначенням нарахованих та виплачених сум та складових грошового забезпечення щомісячно); інформацію, чи було здійснене фінансування належних ОСОБА_1 сум до виплати щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з березня 2022 року по липень 2023 року; завірену належним чином копію бойового розпорядження Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 02.06.2022 року №69; завірену належним чином копію Витягу з наказу ССТ від 23.03.2023 року №82; завірену належним чином копію витягу з бойового розпорядження від 09.05.2022 року яким ОСОБА_1 включено до сил і засобів для здійснення заходів із забезпечення посилення особливо важливого об`єкту залізничного металевого мосту через залізничні колії довжиною 83,15 метрів по непарній колії 143 км ПК7 перегону П`ятихатки-Дніпро, ст. Воскобійня.
16.08.2023 року представником Військової частини НОМЕР_2 подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву.
Відповідно до п. 2 розділу XXXIV Порядку №260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року№ 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
«...30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.»
Вказує, що залізничний металевий міст через залізничні колії перегону П`ятихатки- Дніпро, ст. Воскобійня, охорону якого здійснював позивач, не належить до переліку об`єктів критичної інфраструктури в розумінні Закону України «Про критичну інфраструктуру» та не віднесений до реєстру об`єктів державного значення, що підлягають охороні та обороні в умовах надзвичайного стану і особливого періоду військовими частинами Державної спеціальної служби транспорту, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 № 1833-034 «Про затвердження переліків об`єктів державного значення, що підлягають охороні та обороні в умовах надзвичайного та особливого періоду».
Отже, твердження позивача, що він виконував бойове завдання з охорони та оборони об`єкту саме критичної інфраструктури в умовах воєнного стану в складі військової частини НОМЕР_2 є помилковим.
Наказом Міністра оборони України від 25.01.2023 № 44, яким внесено зміни до наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018. не передбачено здійснення доплати за охорону важливих об`єктів, які не віднесені до об`єктів критичної інфраструктури в установленому порядку.
У зв`язку з викладеним, кошти для фінансування виплат додаткової винагороди ОСОБА_1 не замовлялись та військовою частиною не отримувались.
29.08.2023 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив військової частини є законодавчо необґрунтованими та такими, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Ухвалою суду від 20.09.2023 року витребувано у Військової частини НОМЕР_2 наступні документи:
- бойові накази (розпорядження) виконання бойових (спеціальних) завдань ОСОБА_1 щодо здійснення ним охорони залізничного металевого мосту через залізничні колії перегону П`ятихатки- Дніпро, ст. Воскобійня, у період починаючи з 1 лютого 2023 року.
Витребувано у Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (Мінінфраструктури) наступну інформацію:
- чи віднесено залізничний металевий міст через залізничні колії перегону П`ятихатки- Дніпро, ст. Воскобійня до переліку об`єктів критичної інфраструктури (якщо віднесено до переліку об`єктів критичної інфраструктури, то з якої дати).
28.09.2023 року на адресу суду від відповідача надійшов лист на виконання ухвали суду від 20.09.2023, в якому зазначено, що всі документи у вигляді наказів щодо проходження ОСОБА_2 військової служби у військовій частині НОМЕР_2 долучено до відзиву на позов.
25.10.2023 року на адресу суду від Мінінфраструктури надійшов лист на виконання ухвали суду від 20.09.2023 року, в якому надано докази, витребувані судом.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 10.04.2022 №30 солдата ОСОБА_1 зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_2 та призначено на посаду стрільця 5 взводу охорони 2 роти охорони 4 батальйону охорони.
Витягом з бойового розпорядження від 09.05.2022 року №33 наказано, зокрема ОСОБА_1 забезпечити посилення особливо важливого об`єкту залізничного металевого місту через залізничні колії довжиною 83,15м по непарній колії 143 км ПК7 перегону П`ятихатки Дніпро ст. Воскобійня (вказане також підтверджується змістом витягом з бойового наказу від 11.06.2022 №33).
Витягом наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 23.03.2023 року №82 (підстава бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 від 22.03.2023 №19) встановлено, що, зокрема, солдат ОСОБА_1 прибув в оперативне підпорядкування військової частини НОМЕР_2 до об`єкту залізничного металевого місту через залізничні колії довжиною 83,15м по непарній колії 143 км ПК7 перегону П`ятихатки Дніпро ст. Воскобійня.
Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.05.2023 року №135 встановлено, що солдат ОСОБА_1 стрілець 5 взводу охорони 2 роти охорони 4 батальйону охорони вибув у частину щорічної відпустки строком на 12 діб.
Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 11.07.2023 року №222 встановлено, що солдат ОСОБА_1 стрілець 5 взводу охорони 2 роти охорони 4 батальйону вибув для здійснення заходів із забезпечення надійної охорони та оборони особливо важливого об`єкту національної транспортної системи України на об`єкт охорони Таценки з об`єкту охорони Воскобійня.
Відповідно до довідки про суми грошового забезпечення ОСОБА_1 №1843 від 09.08.2023 року за період лютий-червень 2023 року додаткова винагорода позивачу не нараховувалась.
Не погоджуючись із невиплатою додаткової винагороди, позивач звернувся із позовом до суду.
Отже, спірним у даній справі є питання, чи має право позивач на виплату додаткової винагороди за участь у бойових діях за період з 01.02.2023 року по дату винесення рішення у цій справі.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає мовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168, пунктом 1 якої було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24.02.2022.
Вказана Постанова № 168 у спірному періоді мала наступну редакцію.
Відповідно до п. 2 розділу XXXIV Порядку № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
«...30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.
Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень...».
При цьому, у зв`язку з введенням в дію наказу Міністра оборони України від 25.01.2023 № 44, Департаментом соціального забезпечення Міністерства оборони України розроблено роз`яснення від 11.04.2023 № 423/1932 окремих питань щодо виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168.
Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилається на те, що виплата здійснюється відповідно до бойових наказів (розпоряджень) командирів, військовослужбовцям військових частин Державної спеціальної служби транспорту, які здійснюють охорону та оборону об`єктів державного значення в умовах надзвичайного стану і особливого періоду відповідно до постанови КМУ від 13.12.2000 №1833-034 "Про затвердження переліку об`єктів державного значення, що підлягають охороні та обороні в умовах надзвичайного стану і особливого періоду".
Як вказує відповідач, посилаючись на роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 11.04.2023 №423/1932, позивач здійснює охорону та оборону об`єкту державного значення, який не входить до переліку об`єктів? визначених постановою КМУ від 13.12.2000 №1833-034 «Про затвердження переліку об`єктів державного значення, що підлягають охороні та обороні в умовах надзвичайного стану і особливого періоду».
Разом з тим, суд зауважує, що роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 11.04.2023 №423/1932 не є нормативно-правовим актом.
Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до інформації, викладеній у листі Мінінфраструктури від 17.10.2023 року №03/31-368-213дск, на виконання ухвали суду від 20.09.2023 року, міст (металевий) непарної колії 143 км ПК7 перегону П`ятихатки Дніпро ст. Воскобійня віднесено до об`єкту критичної інфраструктури (IV категорія критичності).
Відтак, на думку суду, здійснення позивачем виконання наказу, винесеного за бойовим розпорядженням командира щодо забезпечення посилення особливо важливого об`єкту біля станції Воскобійня (залізничний металевий міст через залізничні колії перегону) є виконанням бойового (спеціального) завдання, з наземної оборони об`єкту критичної інфраструктури, що свідчить про наявність права позивача на отримання додаткової винагороди, встановленої постановою №168.
В той же час, суд звертає увагу на наступне.
Як вже встановлювалося судом, витягом з бойового розпорядження від 09.05.2022 року №33 наказано, зокрема ОСОБА_1 забезпечити посилення особливо важливого об`єкту залізничного металевого місту через залізничні колії довжиною 83,15м по непарній колії 143 км ПК7 перегону П`ятихатки Дніпро ст. Воскобійня (вказане також підтверджується змістом витягом з бойового наказу від 11.06.2022 №33).
Витягом наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 23.03.2023 року №82 (підстава бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 від 22.03.2023 №19) встановлено, що, зокрема, ОСОБА_1 прибув в оперативне підпорядкування військової частини НОМЕР_2 до об`єкту залізничного металевого місту через залізничні колії довжиною 83,15м по непарній колії 143 км ПК7 перегону П`ятихатки Дніпро ст. Воскобійня.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 11.07.2023 року №222 встановлено, що солдат ОСОБА_1 стрілець 5 взводу охорони 2 роти охорони 4 батальйону вибув для здійснення заходів із забезпечення надійної охорони та оборони особливо важливого об`єкту національної транспортної системи України на об`єкт охорони Таценки з об`єкту охорони Воскобійня.
Отже, враховуючи вказане, на думку суду, позивач виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у період з 01.02.2023 року по 11.07.2023 року.
Доказів виконання позивачем бойових (спеціальні) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у період з 11.07.2023 року по теперішній час матеріали справи не містять.
А тому, з огляду на викладене, позовні вимоги щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн. щомісячно, відповідно до постанови КМУ №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.02.2023 року по 11.07.2023 року підлягають задоволенню.
Поряд з цим, при вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)
Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.
Отже, суд вказує, що інші аргументи та підстави, зазначені сторонами, не спростовують висновків суду, викладених вище, оскільки судом надано правову оцінку основним аргументам, на яких ґрунтувалися доводи та заперечення учасників справи та оцінено їх в розрізі норм чинного законодавства та встановлених обставин справи.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн. щомісячно, відповідно до постанови КМУ №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.02.2023 року по 11.07.2023 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 грн. щомісячно, відповідно до постанови КМУ №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.02.2023 року по 11.07.2023 року.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський