Справа № 749/837/23
Суддя: Чигвінцев М. С.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 749/837/23
Номер провадження 2-а/749/6/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Чигвінцева М.С.

за участю секретаря Михалевич М.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ адміністративну справу № 749/837/23 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Радченко Романа Олександровича про скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Радченко Романа Олександровича, у якому просить скасувати постанови серії БАД №799902 від 15.08.2023, БАД №799903 від 15.08.2023, БАД №799901 від 15.08.2023.

В обґрунтування позову зазначає, що 15.08.2023 року поліцейським Радченко Р.О. були винесені постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №799902 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, серії БАД №799903 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, серії БАД №799901 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Позивач вважає, що дані постанови є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки постанова серії БАД №799903 суперечить фактам, так як невірно зазначена адреса зупинки, постанова серії БАД №799901 винесена безпідставно та з істотними порушенням прав позивача, у зв`язку з тим, що він є інвалідом, та постанову серії БАД №799902 через відсутність складу адміністративного правопорушення. Крім того, поліцейським Радченко Р.О. не було надано позивачу скористатися правом на захист та не досліджені всі докази, чим порушив норми законодавства.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 11.09.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. На підставі ч.3 ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України витребувано у відповідача відеозапис фіксування правопорушення відносно Позивача.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 18.10.2023 року замінено у справі первісного відповідача - ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ЧЕРНІГІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ на належного відповідача - Департамент патрульної поліції.

02.10.2023 року від поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Радченка Р.О. до суду надійшов відзив на вищевказану позовну заяву. З відзиву вбачається, що представник поліції, вважає, що твердження позивача викладені в позові є хибними, а позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, оскільки підстави на які посилається позивач не знаходять свого підтвердження та носять суто суб`єктивний характеру, що свідчить про намір уникнути відповідальності. Постанови серії БАД №799902 від 15.08.2023, БАД №799903 від 15.08.2023, БАД №799901 від 15.08.2023 винесені правомірно. Також в якості доказу надав відеозапис фіксування правопорушення відносно ОСОБА_1 . Тому просив відмовити в задоволенні позову.

Представник Департаменту патрульної поліції у клопотанні заперечував проти задоволення позову та просив справу розглянути у його відсутність.

Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позов.

Поліцейський взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Радченка Р.О. у судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просив справу розглянути у його відсутність.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши представника позивача, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №799901 від 15.08.2023, 15.08.2023 о 16:12 год. в м. Чернігів по вул. Кільцева, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що обладнаний засобами пасивної безпеки та не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3В ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до п. 2.3 в) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема: в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний під час руху на автомобілі, обладнаному ременями безпеки, бути пристебнутим, а на мотоциклі - в застебнутому мотошоломі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Позивач у позові посилається на те, що він як інвалід 3 групи має право не користуватися пасками безпеки, на підтвердження чого надав копію Довідки до акта огляду медико-соціальною комісією серії 12 ААВ №975157.

Разом з тим, відповідачем на підтвердження своїх заперечень було надано відеозапис фіксації правопорушення.

З наданого відеозапису, на якому зафіксовано рух транспортного засобу позивача та його зупинку працівником поліції, не можливо встановити відсутність у позивача пристебнутого ременя безпеки.

Відтак, враховуючи те, що позивач є інвалідом 3 групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату та відповідно до положень п. 2.3В ПДР має право не користуватися пасками безпеки, а також те, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, то суд вважає, що постанова серії БАД №799901 від 15.08.2023 підлягає скасуванню.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №799902 від 15.08.2023, 15.08.2023 о 16:15 год. в м. Чернігів по вул. Кільцева, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, та при зупинці на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9Б ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Відповідно до підпунктів а, ґ) пункту 9.1 ПДР увімкнення сигналів, що подаються світловими покажчиками повороту, та аварійної сигналізації відноситься до попереджувальних сигналів. При цьому пунктом 9.2 цих Правил встановлено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з підпунктом б) пункту 9.9 ПДР аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Аналіз наведених норм встановлює в одному випадку обов`язок увімкнення аварійної сигналізації за передбачених та визначених умов, а у іншому - обов`язок подання попереджувальних сигналів при початку руху чи зміні його напрямку, при чому за невиконання останніх вимог прямо передбачена відповідальність, встановлена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність не за будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді таке порушення набуває ознак протиправності. Даною нормою не передбачена відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу. При цьому зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за обставин, викладених у оскаржуваній постанові, а отже в діях позивача відсутній склад правопорушення за цією нормою.

Крім того, з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №799903 від 15.08.2023, вбачається, що 15.08.2023 о 16:12 год. в м. Чернігів по вул. Кільцева, ОСОБА_1 керував транспортним засобом та при зупинці на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4А ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В силу вимог п.1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, і поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Приписами підпункту «а» пункту 2.4 ПДР встановлено, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Тобто, поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності входить до комплексу обов`язкових документів, які дають право керування транспортним засобом на рівні з посвідченням водія та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Отже, вимозі працівника поліції щодо пред`явлення посвідчення водія не обов`язково має передувати порушення водієм ПДР або скоєння дорожньо-транспортної пригоди, адже обов`язок мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити вказані документи, а також права працівників Національної поліції контролювати дотримання даної вимоги ПДР не ставляться у залежність від вчинення водієм порушення ПДР чи спричинення ДТП.

Це відповідає правовій позиції ВС, висловленій у постанові від 21.11.2018 року у справі №465/6677/16-а та у постанові від 03.04.2019 року № 675/1207/17, які відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, є обов`язковими для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Імперативні приписи абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» і пункту 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язують осіб, що керують транспортними засобами, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Виключення з цього правила встановлені у пункті 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З указаним законодавчо визначеним обов`язком водіїв корелюються встановлені п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст.53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повноваження органів Національної поліції щодо перевірки дотримання правил дорожнього руху, в тому числі, в аспекті наявності у водія відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вимогами ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У відповідності до ст.32 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що посвідчують відповідне право особи.

З переглянутого відеозапису встановлено, що позивач був зупинений працівником поліції та на неодноразову вимогу пред`явити посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб позивач відмовився.

Указом Президента України від 24.02.2022 року за № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діяв станом на день винесення оскаржуваної постанови та триває і на даний час.

Відповідно до Указу Президента України № 64, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Так, в період воєнного стану в Україні тимчасово обмежено гарантоване статтею 33 Конституції України право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування.

Згідно п.7 ч.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» дозволено перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відтак, суд розцінює причину зупинки транспортного засобу позивача як таку, що здійснена уповноваженою особою поліції на підставі і в порядку ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що стороною відповідача доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови серії БАД №799903 від 15.08.2023.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про скасування постанов серії БАД №799902 від 15.08.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, серії БАД №799901 від 15.08.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП із і закриттям справ про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд вважає, що оскаржувана постанова серії БАД №799903 від 15.08.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП винесена з додержанням норм чинного законодавства, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Отже, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду за те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, його витрати зі сплати судового збору за подачу позову підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених вимог (2/3).

Керуючись ст. ст. 6, 10, 14, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Радченко Романа Олександровича про скасування постанов задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №799902 від 15.08.2023, винесену поліцейським взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Радченко Романом Олександровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №799901 від 15.08.2023, винесену поліцейським взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Радченко Романом Олександровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП - закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 4010846, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.С. Чигвінцев