Справа № 380/15552/23
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2023 рокусправа № 380/15552/23

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому заявлено позовні вимоги: визнати протиправною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арештів з майна боржника ОСОБА_1 накладених постановою 357/С про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07 вересня 2000 року Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Львова; зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешти з майна боржника ОСОБА_1 накладені постановою 357/С про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07 вересня 2000 року Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Львова та вилучити записи про обтяження № 4339516 та № 4339524, що зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому на праві спільної сумісної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 08.08.2000 у справі № 1-511/2000 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.141 ч.2 КК України та обрано покарання 3 (три) роки позбавлення волі з конфіскацією всього особистого належного майна. Вирок набрав законної сили 16.08.2000 р. На виконання вироку видано виконавчі листи, які скеровані для виконання у ВДВС Шевченківського РУЮ м. Львова. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 357/С від 07.09.2000 року ВДВС Шевченківського районного управління юстиції м.Львова, яка прийнята при примусовому виконанні двох виконавчих листів за № 1-511/00 від 17.08.2000 виданих Шевченківським районним судом м. Львова про конфіскацію всього приналежного майна засудженого ОСОБА_1 , 1982 р.н., прож. АДРЕСА_1 в дохід держави та стягнення штрафу в дохід держави в сумі 850 грн., накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить ОСОБА_1 .

На підставі цієї постанови зареєстровано наступні обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 4339516, зареєстрований 11.01.2007 за № 4339516, реєстратором: Перша львівська державна нотаріальна контора, 79005, Львівська обл.., м. Львів, вул. Саксаганського, 6 на підставі постанови, 357/С, 07.09.2000 ВДВС Шевченківського районного управління юстиції, об`єкт обтяження: квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; власник ОСОБА_1 ; - арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 4339524, зареєстрований 11.01.2007 за № 4339524 реєстратором: Перша львівська державна нотаріальна контора, 79005, Львівська обл., м. Львів, вул. Саксаганського, 6 на підставі постанови, 357/С, 07.09.2000, ВДВС Шевченківського районного управління юстиції, об`єкт обтяження: невизначена майно, все майно, власник ОСОБА_1 . Листом від 10.03.2023 В-13/21408 Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Львова повідомив ОСОБА_1 , що матеріали виконавчого провадження, на підставі яких зареєстровано обтяження № 4339516 та № 4339524 знищені за закінченням терміну зберігання відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби № 2274/5 від 25.12.2008.

Позивач зазначає, що 16.08.2005 р. минув п`ятирічний строк давності виконання вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 08.08.2000 р. у справі 1-511/2000 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 141 ч. 2 КК України з позбавленням волі на 3 (три) роки з конфіскацією всього особисто належного майна.

Позивач звертає увагу, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. Відповідач не надав доказів існування виконавчих проваджень, у межах яких позивач являється боржником. Вважає, що жодних підстав для продовження дії арешту майна позивача немає.

Позивач вказує, що відповідачем не доведено правомірності існування арешту, накладеного на все майно позивача, через відсутність відкритого виконавчого провадження щодо нього, в межах якого зареєстровано обтяження № 4339516 та № 4339524, тому має місце протиправна бездіяльність відповідача щодо невчинення дій по зняттю арештів з майна позивача, які накладені постановою 357/С про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.09.2000 року Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Львова, відомості про, які були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, під реєстраційними номерами обтяжень № 4339516 та № 4339524.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що матеріали виконавчого провадження, на підставі яких зареєстровано обтяження № 4339516 та № 4339524 знищені за закінченням терміну зберігання відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби № 2274/5 від 25.12.2008.

Відповідач вказує, що у боржника відсутні докази виконання виконавчого документа та сплати виконавчого збору та витрат, тому у Шевченківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями дублікату на квартиру № Г-25930 від 17.12.2008, виданого Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 24465048 від 16.11.2009.

Згідно вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 08.08.2000 у справі № 1-511/2000 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.141 ч.2 КК України та обрано покарання 3 (три) роки позбавлення волі з конфіскацією всього особистого належного майна. Вирок набрав законної сили 16.08.2000 р.

На виконання вироку видано виконавчі листи, які скеровані для виконання у ВДВС Шевченківського РУЮ м. Львова.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 357/С від 07.09.2000 року ВДВС Шевченківського районного управління юстиції м.Львова, яка прийнята при примусовому виконанні двох виконавчих листів за № 1-511/00 від 17.08.2000 виданих Шевченківським районним судом м. Львова про конфіскацію всього приналежного майна засудженого ОСОБА_1 , 1982 р.н., прож. АДРЕСА_1 в дохід держави та стягнення штрафу в дохід держави в сумі 850 грн., накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить ОСОБА_1 .

На підставі цієї постанови зареєстровано наступні обтяження:

- арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 4339516, зареєстрований 11.01.2007 за № 4339516, реєстратором: Перша львівська державна нотаріальна контора, 79005, Львівська обл., м. Львів, вул. Саксаганського, 6 на підставі постанови, 357/С, 07.09.2000 ВДВС Шевченківського районного управління юстиції, об`єкт обтяження: квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; власник ОСОБА_1 .

- арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 4339524, зареєстрований 11.01.2007 за № 4339524 реєстратором: Перша львівська державна нотаріальна контора, 79005, Львівська обл., м. Львів, вул. Саксаганського, 6 на підставі постанови, 357/С, 07.09.2000, ВДВС Шевченківського районного управління юстиції, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник ОСОБА_1 .

Листом від 10.03.2023 р. В-13/21408 Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Львова повідомив ОСОБА_1 , що матеріали виконавчого провадження, на підставі яких зареєстровано обтяження № 4339516 та № 4339524 знищені за закінченням терміну зберігання відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби № 2274/5 від 25.12.2008.

ОСОБА_1 через представника звернувся до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністеерства юстиції (м. Львів) з заявою від 12.06.2023 про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою 357/С про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.09.2000 Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Львова; просив вилучити записи про обтяження № 4339516 та № 4339524, що зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Листом від 23.06.2023/В-2/50263 Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Львова повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для зняття арешту з його майна.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.35 КК України, що діяв до 01.09.2001, конфіскація майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є особистою власністю засудженого. Суд повинен вказати у вироку, чи конфіскується все майно засудженого чи його частина; в останньому разі суд повинен зазначити, яка частина майна конфіскується, або перелічити предмети, які конфіскуються.

Порядок виконання рішень суду на користь держави, в тому числі щодо конфіскації майна (на дату виникнення спірних правовідносин подання до примусового виконання виконавчих листів виданих у справі № 1-511/2000) регулювався, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999, Інструкцією з проведення виконавчих дій, затвердженою Наказом Мін`юсту України 15.12.1999 № 74/5, зареєстрованим в Мін`юсті України 15 грудня 1999 року за № 865/4158.

Частиною 1 статті 50 Закону №606-XIV встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

За змістом ч.1, ч.2 ст. 55 Закону №606-XIV арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт застосовується, зокрема, для виконання рішення про конфіскацію майна боржника.

Відповідно до пп.7.6.2, 7.6.3 Інструкції з проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Мін`юсту України 15.12.1999 № 74/5, конфіскація майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого, у тому числі його частка в спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках, на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.

При виконанні конфіскації майна засудженого за вироком суду державний виконавець виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, якщо виконавчий лист відповідає вимогам статті 19 Закону, з доданням до нього копії вироку суду, протоколу накладення арешту на майно і опису майна або протоколу про відсутність майна, яке підлягає опису, або довідки суду про їх відсутність у кримінальній справі, а при потребі й копії постанови про накладення арешту на майно.

При виконанні конфіскації майна за постановами суду державний виконавець виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, якщо постанова суду відповідає вимогам статті 19 Закону, з доданням до неї протоколу вилучення майна, яке підлягає конфіскації.

Відповідно до ст.38 Закону №606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 набрав чинності 05 жовтня 2016 року, відповідно до ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст.40 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Суд встановив, що на виконанні ВДВС Шевченківського районного управління юстиції м.Львова перебувало виконавче провадження щодо примусового виконання двох виконавчих листів за № 1-511/00 від 17.08.2000 виданих Шевченківським районним судом м. Львова про конфіскацію всього приналежного майна засудженого ОСОБА_1 , 1982 р.н., прож. АДРЕСА_1 в дохід держави та стягнення штрафу в дохід держави в сумі 850 грн.

При виконанні вказаних виконавчих листів постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 357/С від 07.09.2000 року ВДВС Шевченківського районного управління юстиції м.Львова, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить ОСОБА_1 .

На підставі цієї постанови зареєстровано 11.01.2007 обтяження (арешт) - реєстраційний № 4339516 та реєстраційний №4339524 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Згідно інформації Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, зазначеної у листі від 10.03.2023 В-13/21408 та у листі від 23.06.2023/В-2/50263, виконавче провадження щодо примусового виконання двох виконавчих листів за № 1-511/00 від 17.08.2000 виданих Шевченківським районним судом м. Львова завершене, а матеріали виконавчого провадження, на підставі яких зареєстровано обтяження № 4339516 та № 4339524, знищені за закінченням терміну зберігання.

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів існування на момент звернення з даним позовом до суду незавершених виконавчих проваджень, у межах яких позивач виступає боржником та на майно якого накладено арешт, в тому числі і за виконавчими листами № 1-511/00 від 17.08.2000 виданими Шевченківським районним судом м. Львова.

Отже, на даний час відпала необхідність обтяження майна боржника, в рамках вказаного виконавчого провадження і накладений арешт порушує право позивача на вільне володіння та користування своїм майном, тому жодних підстав для продовження дії арешту майна позивача немає, що є достатньою підставою для зняття арешту, який накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 357/С від 07.09.2000 року ВДВС Шевченківського районного управління юстиції м.Львова.

Відсутність відповідного процесуального документу про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчих листів про конфіскацію майна не може бути свідченням виправданої бездіяльності відповідача щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 .

Щодо вимоги позивача зобов`язати Шевченківський ВДВС у місті Львові ЗМУ Міністерства юстиції вилучити записи про обтяження № 4339516 та № 4339524, що зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна суд зазначає наступне.

Згідно п.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», від 01.07.2004 № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стаття 6 цього закону визначає систему органів та суб`єкти, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав. Згідно цієї статті організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори). Виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

Отже, відповідач не уповноважений здійснювати вилучення записів про обтяження речових прав у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Окрім того, у суду відсутні підстави вважати, що у разі звернення до уповноваженого органу у сфері реєстрації прав щодо припинення обтяження таких прав заявнику буде відмовлено у припиненні обтяження за наявності рішення про зняття арешту з відповідного майна.

За наведених обставин у задоволенні вимоги позивача про зобов`язання відповідача вилучити записи про обтяження належить відмовити

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги визначений позивачем предмет спору, обсяг задоволених позовних вимог, суд вважає, що підлягають компенсації судові витрати, понесені позивачем, у вигляді судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арештів з майна боржника ОСОБА_1 накладених постановою 357/С про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07 вересня 2000 року Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Львова.

Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з майна боржника - ОСОБА_1 , накладений постановою 357/С ВДВС Шевченківського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07 вересня 2000 року (реєстраційні номери обтяжень № 4339516 та № 4339524, зареєстровані 11.01.2007 реєстратором: Перша львівська державна нотаріальна контора, 79005, Львівська обл., м. Львів, вул. Саксаганського, 6).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса: вул. Котлярська, 6, м. Львів, 79007, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , код РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Крутько О.В.