Справа № 200/4591/23
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2023 року Справа№200/4591/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голуб В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії. Втім, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.08.2022 № 65 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. Так зазначеним рішенням не було враховано період роботи з 31.08.1981 по 04.08.1997 через порушення заповнення трудової книжки та період догляду за дитиною 2003 року народження, оскільки свідоцтво про народження дитини видано повторно. На переконання позивачки, відповідачем протиправно не зараховано вказаний період та, як наслідок, відмовлено у призначенні пенсії, адже належними та допустимими доказами підтверджено, що у спірний період ОСОБА_1 працювала.

З огляду на вказане, позивачка в уточненій позовній заяві просить суд:

визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 31.08.1981 по 04.08.1997 та призначення пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу період роботи відповідно до трудової книжки та призначити пенсію з 05.08.2022.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до суду надано відзив на позов. Так, в обґрунтування незгоди з позовними вимогами представник пенсійного органу зазначає, що за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яким і було розглянуто заяву позивачки про призначення пенсії. До її страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 26.10.1989, оскільки на першому аркуші трудової книжки відсутня печатка підприємства, уточнююча довідка не надавалася. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.08.2022 № 65 по зверненню від 05.08.2022 ОСОБА_1 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Отже, на переконання відповідача, заявлені позивачкою вимоги є безпідставними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Крім того, відповідач звернув увагу на пропуск позивачкою строків звернення до суду.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області також надано відзив на позов. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами представник зазначив, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 26.10.1989, оскільки на першому аркуші трудової книжки відсутня печатка підприємства, що є порушенням вимог Інструкції від 20.06.1974 № 162 «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», а також період догляду за дитиною 2003 року народження оскільки свідоцтво про народження видано повторно. З огляду на те, що страховий стаж позивачки менше, аніж необхідно, відповідно до вимог закону, ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії.

Ухвалою від 28 серпня 2023 року Донецький окружний адміністративний суд залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

25 вересня 2023 року суд виніс ухвалу, якою прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії та відкрив провадження по справі № 200/4591/23. Розгляд адміністративної справи № 200/4591/23 суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Разом з тим, суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 22 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 № 573/2022, від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затверджених Законами України «Про продовження дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 № 2119, від 21 квітня 2022 року № 2212, від 22 травня 2022 року № 2263, від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, від 16 листопада 2022 року № 2738-IX відповідно, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 год 30 хв 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 год 30 хв 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року.

З огляду на введення на території України воєнного стану, справа розглянута судом протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчать копії паспорта серії НОМЕР_3 (а.с.5-7).

Судом із записів трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 від 26.10.1989 встановлено, що, зокрема, у періоди з 31.08.1981 по 04.06.1993, з 04.06.1993 по 16.04.1994, з 18.04.1994 по 31.03.1995, з 11.01.1997 по 13.02.1997 працювала на посадах, робота на яких дає право на зарахування періодів до страхового стажу (а.с.8-10).

Суд зауважує, що за даними вказаної трудової книжки позивачки період роботи з 14.02.1997 по 14.02.1998 не зараховується до страхового стажу у зв`язку з рішенням суду.

У період з 19.11.1995 по 06.03.1996 позивачка отримувала допомогу по безробіттю.

Крім того, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачка народила сина - ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 19.01.2021 (а.с.11).

05 серпня 2022 року позивачка звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії.

Втім, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області по зверненню ОСОБА_1 від 05.08.2022 прийнято рішення від 12.08.2022 № 65 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Так, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 26.10.1989, оскільки на першому аркуші трудової книжки відсутня печатка підприємства, що є порушенням вимог Інструкції від 20.06.1974 № 162 «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях» (далі Інструкція № 162), а також період догляду за дитиною 2003 року народження оскільки свідоцтво про народження видано повторно (а.с.13).

З розрахунку стажу позивачки судом встановлено, що періоди з 31.08.1981 20.05.1986, з 21.05.1989 по 04.06.1993, з 04.06.1993 по 16.04.1994, з 18.04.1994 по 31.03.1995, з 11.01.1997 по 13.02.1997, а також з 19.11.1995 по 06.03.1996, не враховано до страхового стажу позивачки (а.с.42).

Вважаючи протиправним рішення відповідача, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

В першу чергу, при розгляді даної справи суд виходить зі змісту принципів змагальності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, закріплених у статті 9 КАС України, відповідно до якого суд визначає, які обставини входять до предмета доказування, які докази подані або мають бути подані тим чи іншим учасником справи, вживає заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, в тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, та надає оцінку зібраним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості, достовірності і достатності.

Принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин); під час розгляду справи суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених позивачем вимог.

Суд також звертає увагу, що вказаний принцип знайшов своє відображення у частині другій статті 9 КАС України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Окрім того, зазначений принцип передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд; формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що принцип диспозитивності передбачає розгляд судом справи в межах позовних вимог і підстав позову, визначених особою, яка звернулася за захистом до суду. З огляду на вказане, суд розглядає справу в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями ст. 3 Конституції України, як основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 встановлено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Приписами ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 передбачено, що особи мають право на призначення пенсії після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Частина 5 статті 45 Закону № 1058 передбачає, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійною фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 44 Закону № 1058 встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058 врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Порядок підтвердження стажу роботи регламентований ст. 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788).

Ст. 62 Закону № 1788 установлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

На переконання суду, законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.

Таким чином, позивачка, як особа, на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову в призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянки.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу. Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 127/9055/17.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його права на соціальний захист - призначення пенсії за віком на загальних підставах. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Отже, періоди роботи з 31.08.1981 по 20.05.1986, з 21.05.1989 по 04.06.1993, з 04.06.1993 по 16.04.1994, з 18.04.1994 по 31.03.1995, з 11.01.1997 по 13.02.1997, а також з 19.11.1995 по 06.03.1996 мають бути враховані до страхового стажу позивачки.

Втім період з 14.02.1997 по 14.02.1998 не має бути зарахований до страхового стажу у зв`язку з рішенням суду.

Враховуючи, що спірне рішення ґрунтується на невірному визначенні страхового стажу позивачки, суд дійшов висновку, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.08.2022 № 65, яким відмовлено позивачці в призначенні пенсії за віком. Крім того, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог шляхом визнання зазначеного рішення протиправним та його скасування, як того вимагають приписи ст. 245 КАС України.

Щодо обраного позивачкою способу захисту порушеного права, а саме: визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області незаконними, суд зазначає, що в даному випадку вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції та не тягнуть за собою настання будь-яких негативних наслідків для особи, правові наслідки для позивачки має акт індивідуальної дії - рішення.

Отже достатнім та необхідним способом захисту порушеного права позивачки є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.08.2022 № 65.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькі області призначити пенсію, суд зазначає наступне.

У випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Тобто, призначення пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу.

У такому випадку, суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії, вказавши на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення.

Отже, вимога позивачки про призначення пенсії не підлягає задоволенню.

Втім, в даному випадку належним та достатнім способом захисту прав позивачки є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу роботи періодів з 31.08.1981 по 20.05.1986, з 21.05.1989 по 04.06.1993, з 04.06.1993 по 16.04.1994, з 18.04.1994 по 31.03.1995, з 11.01.1997 по 13.02.1997, а також з 19.11.1995 по 06.03.1996.

Щодо територіального підрозділу, який мав розглядати заяву позивача про призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Так, у п.4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначено: … Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Саме на підставі вказаних положень, автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви позивача здійснюється відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження протиправності автоматичного розподілу його заяви.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивачки.

З огляду на зазначене вище, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, але підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачкою за подання даного адміністративного позову було сплачено судовий збір в розмірі 1 073, 60 грн.

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено частково, суд дійшов висновку про необхідність стягнення суми судового збору у розмірі 700, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивачки, адже саме вказаним органом було порушено права останньої.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 244-247, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.26) про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.08.2022 № 65, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05 серпня 2022 року із зарахуванням до страхового стажу роботи періодів з 31.08.1981 по 20.05.1986, з 21.05.1989 по 04.06.1993, з 04.06.1993 по 16.04.1994, з 18.04.1994 по 31.03.1995, з 11.01.1997 по 13.02.1997, а також з 19.11.1995 по 06.03.1996.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 700, 00 грн. (сімсот гривень).

Повний текст рішення складено 10.11.2023.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб