Справа № 363/5194/23
Суддя: Дьоміна О. П.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

14.11.23 363/5194/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючої судді Дьоміної О.П., за участі секретаря судового засідання Ходасевич Д.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про скасування рішення за №683 від 08.09.2023 року «Про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення» та закриття провадження по справі,-

ВСТАНОВИВ:

20.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до виконавчого комітету Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про скасування рішення за №683 від 08.09.2023 року, в якому просив:

- скасувати рішення за №683 від 08.09.2023 року «Про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення», прийняте Виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, яким ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;

- провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП - закрити.

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області прийнято рішення за №683 від 08.09.2023 року «Про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення», яким його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень. Вказане рішення прийняте відповідачем за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №973274 від 26.07.2023 року, складеного поліцейським ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області. Позивач вважає оскаржуване ним рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не було дотримано вимог законодавства: всебічно, повно та об`єктивно не з`ясовано обставини справи, а висновки відповідача фактичним обставинам справи не відповідають. Так, у вказаному протоколі зазначено наступне: «26.07.2023 в 12:00 год. на території підприємства в с. Старі Петрівці по вул. Дубровська, 5, спалювали деревину, чим порушив п. 3.3.8 Правил благоустрою на території с. Старі Петрівці.». При цьому, ст. 152 КУпАП передбачає відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів. Вказана норма є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких особа, що притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася. Таким нормативно-правовим актом є Правила благоустрою населених пунктів Петрівської сільської територіальної громади, що затверджені рішенням Петрівської сільської територіальної громади за №349 від 29.04.2021 року та встановлюють вимоги щодо благоустрою території с. Старі Петрівці Петрівської сільської територіальної громади Вишгородського району Київської області. Однак, вказані правила не містять у своїй структурі пункту з номером 3.3.8. Тобто позивачу, уповноваженими на складання протоколу працівниками поліції, інкриміновано порушення того, чого фактично не існує. В той же час, відповідач в оскаржуваному рішенні протиправно змінив формулювання порушення та констатував порушення позивачем вже п. 1, р. 11 Правил благоустрою населених пунктів Петрівської сільської територіальної громади, затверджених рішенням Петрівської сільської ради від 29.04.2021 року за №349. Вказаний відповідачем пункт Правил у своїй структурі містить 16 окремих абзаців, кожен з яких встановлює окремі заборони у сфері благоустрою. На думку позивача відповідач, приймаючи оскаржуване ним рішення, взяв на себе функції обвинувача та самостійно змінив і зазначив норму нормативно - правового акту, яка в протоколі про адміністративне правопорушення позивачу в провину зазначена не була. Однак навіть за таких обставин залишається незрозумілим, що саме у сфері благоустрою було порушено позивачем. Далі, як зазначено в оскаржуваному рішенні - 26.07.2023 року о 12 год. 00 хв. поліцейським ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Грицюк Наталією зафіксовано спалювання деревини на території підприємства по вул. Дубрівська в с. Старі Петрівці. Вказане не відповідає дійсності, а відповідачем не перевірено та не з`ясовано всіх обставин справи. Насправді, на території за вказаною адресою знаходиться підприємство ТОВ «АВГУСТ- БУДПРОЕКТ», основним видом діяльності якого є лісопильне та стругальне виробництво (КВЕД 16.10). Територія за вказаною адресою огороджена парканом та на ній, серед інших, є окреме приміщення, яке використовується для сушіння лісоматеріалів. Таке сушіння здійснюється з використанням енергії, яка створюється шляхом спалення відповідних біоматеріалів, а дим від такого спалення через спеціальний димохід виходить в повітря. Саме вказані події були кваліфіковані працівниками поліції та в подальшому відповідачем, як «спалювання деревини на території підприємства». В той же час, правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначено Законом України «Про благоустрій населених пунктів». Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 13 вказаного Закону - до об`єктів благоустрою населених пунктів належать території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. Згідно із абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону - територія це: сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів, парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту. Тобто, територія це в будь-якому випадку земельна ділянка (їх сукупність) і «спалювання деревини на території» може мати місце у випадку спалювання її на земельній ділянці. Однак, відповідач за відсутності будь-яких доказів спалювання деревини на земельній ділянці та не враховуючи те, що спалювання відбувалося в спеціально призначеному для цього приміщенні (яке в свою чергу розміщено на території) фактично кваліфікує роботу котельні як порушення благоустрою, що не узгоджується із нормами Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Крім того, оскаржуваним рішенням позивача визнано винним та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень. Як вбачається із санкції ст. 152 КУпАП - такий розмір штрафу можливо призначити тільки за умови вчинення правопорушення посадовою особою. Відповідно до ст. 14 КУпАП - посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків. Позивач є працівником ТОВ «АВГУСТ-БУДПРОЕКТ», однак жодного відношення до забезпечення виконання правил благоустрою не має. Вказані питання не входять в коло його службових обов`язків. Він, як заступник директора підприємства, відповідає за інші напрямки його роботи, зокрема логістичні та закупівельні питання. Однак, ні працівники поліції, ні відповідач при розгляді справи вказані обставини не перевіряли та не з`ясували хто є відповідальним за роботу приміщення сушильні, в результаті чого притягнули позивача до відповідальності лише за те, що він є працівником підприємства. Це також підтверджується змістом протоколу, в якому зазначено, що «... на території підприємства ... спалювали деревину, чим порушив ...». При цьому позивачу залишається незрозумілим хто її спалював і чому саме він повинен нести за це відповідальність, якщо це є якимось порушенням. Вказане виключає наявність в діях позивача будь-якого правопорушення у сфері благоустрою територій, що відповідачем не досліджено та не з`ясовано.

На підставі викладеного позивач змушений був звернутися до суду з цим позовом для захисту своїх порушених прав.

Ухвалою від 21.09.2023 року відкрите провадження по справі за позовом ОСОБА_1 та справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасники справи мають право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Так, від позивача до суду надана заява, в якій він просив розглянути зазначену справу за його відсутності, просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання жодного разу не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, своїм правом на подання відзиву не скористався, інших заяв від нього також не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Так, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги ОСОБА_1 , об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду цієї справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного:

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Крім того з ч. 1 ст. 5 КАС України випливає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист в тому числі і шляхом визнання протиправною бездіяльність.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 152 КУпАП - порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, судом під час розгляду справи встановлено, що 26.07.2023 року поліцейським ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Грицюк Н. було складено відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №973274 за ст. 152 КУпАП. При цьому в графі протоколу: склад адміністративного правопорушення, зазначено - 26.07.2023 року о 12 годині на території підприємства в с. Старі Петрівці по вул. Дубровській, 5, спалювали деревину, чим порушено п. 3.3.8 Правил благоустрою на території с. Старі Петрівці.

Відповідно до вимог ст. 219 КУпАП - виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі і ст. 152 КУпАП.

Так, 08.09.2023 року виконавчий комітет Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області виніс рішення за №683, що оскаржується позивачем, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 152 КУпАП та накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень. Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що 26.07.2023 року о 12 годині поліцейським ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Грицюк Н. зафіксовано спалювання деревини на території підприємства по вул. Дубрівська в с. Старі Петрівці. Вказаними діями порушено вимоги ст. 152 КУпАП, п. 1, р. 11 Правил благоустрою населених пунктів Петрівської сільської територіальної громади, затверджених рішенням Петрівської сільської ради від 29.04.2021 року за №349.

Таким чином підставою для винесення оскаржуваного позивачем рішення відповідача було порушення ОСОБА_1 п. 1, р. 11 Правил благоустрою населених пунктів Петрівської сільської територіальної громади, затверджених рішенням Петрівської сільської ради від 29.04.2021 року за №349.

Відповідно до п. 1 р. 11 Правил благоустрою населених пунктів Петрівської сільської територіальної громади, затверджених рішенням Петрівської сільської ради 29.04.2021 року за №349 на об`єктах благоустрою суб`єктам благоустрою забороняється, зокрема спалювати відходи, траву, гілки, деревину, листя тощо.

Згідно розділу 1 вказаних правил, наведені терміни вживаються у значеннях, вказаних в тому числі і в ЗУ «Про благоустрій населених пунктів». Так, згідно ст. 12 та ст. 13 вказаного Закону - суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни. Д о об`єктів благоустрою населених пунктів належать зокрема і території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зокрема повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту ст. ст. 245, 248 КУпАП випливає, що одним із основних завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є об`єктивне з`ясування обставин справи, рівність всіх громадян перед законом і органом, що розглядає справу.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що в Україні діє презумпція невинуватості, коли особа вважається невинуватою у вчиненні будь-якого правопорушення, доки її вину не буде доведено в установленому Законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як встановлено судом, позивач категорично заперечує проти рішення відповідача за №638 від 08.09.2023 року, в тому числі і з підстав відсутності будь-яких доказів вчинення ним правопорушення за ст. 152 КУпАП. При цьому доказів, які б підтверджували факт вчинення саме ОСОБА_1 26.07.2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, відповідачем суду надано не було, тобто відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності рішення, що оскаржується.

Так, єдиними доказами нібито вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ст. 152 КУпАП є протокол про адміністративне правопорушення та оскаржуване рішення, винесене за наслідками розгляду цього протоколу, в яких зазначено, що 26.07.2023 року зафіксоване спалювання деревини на території підприємства по вул. Дубрівська в с. Старі Петрівці, інших відомостей оскаржуване рішення, як і протокол не містять. Суд вважає, що рішення за №683 від 08.09.2023 року є предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в ньому.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні достовірні і достатні докази наявності в діях позивача того складу адміністративного правопорушення, який зазначено в оскаржуваному рішенні.

Як вбачається з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року по справі за №215/5304/16-а (2-а/215/47/17) - притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється за умови повного з`ясування усіх обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення та виявлення причин, що спричинили його вчинення. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності не достатньо лише встановлення факту вчинення нею порушення, оскільки застосування передбачених нормами КУпАП заходів впливу, можливе лише за умови відсутності обставин, визначених ст. ст. 17, 247 КУпАП та у разі, якщо вина особи повністю, доведена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Крім того, погоджується суд і з твердженням позивача про те, що відповідач, ухвалюючи рішення, що оскаржується позивачем, протиправно змінив формулювання складу правопорушення, встановленого поліцейським ВРПП Вишгородського РУП в Київській області Грицюк Н. та констатував порушення п. 1, р. 11 Правил благоустрою населених пунктів Петрівської сільської територіальної громади, затверджених рішенням Петрівської сільської ради від 29.04.2021 року за №349, замість п. 3.3.8 Правил благоустрою на території с. Старі Петрівці, вказаних в протоколі.

Суд при розгляді даної справи враховує практику ЄСПЛ, яка поширює стандарти, що встановлює Конвенція для кримінального провадження та провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ані у протоколі, ані у оскаржуваному позивачем рішенні не зазначено суб`єкта адміністративного правопорушення за ст. 152 КУпАП, вказано лише про фіксацію факту спалювання деревини 26.07.2023 року о 12 годині.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України - за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний зокрема має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що відповідач не виконав вимог ч. 2 ст. 77 КАС України та не довів правомірності прийнятого ним рішення відносно позивача, що є підставою для його скасування. А відтак, суд вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про скасування рішення за №683 від 08.09.2023 року «Про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення» та закриття провадження по справі задовольнити.

Рішення виконавчого комітету Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області за №683, датоване 08.09.2023 роком,про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. - скасувати, провадження по справі закрити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Виконавчий комітет Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області (07354, Київська область Вишгородський район с. Нові Петрівці вул. Свято-Покровська, 171, )

Головуюча: О.П. Дьоміна