Справа № 120/14638/23
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

10 листопада 2023 р. Справа № 120/14638/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі- ГУПФУ у Вінницькій області, відповідач), в якому просила:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 09.08.2023 р. № 99 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 10.04.1982 р. та період навчання згідно з дипломом НОМЕР_2 від 25.02.1982 р.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 з 02.08.2023 р. пенсію за віком і виплачувати її у майбутньому.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що 02.08.2023 ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком. Разом з тим, рішенням від 09.08.2023 № 99 ГУ ПФУ у Вінницькій області відмовило заявнику у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стражу.

Ухвалою суду від 26.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Також даною ухвалою встановлено відповідачу строк на подачу відзиву на позов.

13.10.2023 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечує щодо задоволення позову. Зазначив, що за результатом розгляду документів позивача до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 від 10.04.1982 року № НОМЕР_4 , оскільки зміна прізвища на титульній сторінці завірена неналежним чином, та відсутній переклад на українську мову свідоцтва про шлюб № 677 від 05.11.1982 року. Також вказав, що у свідоцтві про шлюб № 677 від 05.11.1982 року зазначено зміну прізвища « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_4 », нове свідоцтво про шлюб НОМЕР_5 від 15.06.2004 року не містить інформацію про зміну прізвища. Окрім того, не зараховано періоди навчання згідно з дипломом НОМЕР_6 від 25.02.1982 року, оскільки він виданий на прізвище ОСОБА_5 , що не відповідає паспортним даним.

Таким чином, на думку відповідача, страховий стаж ОСОБА_1 становить 23 роки 1 місяців 28 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернулась до суду з цим позовом за захистом порушених, на її думку, прав та інтересів.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою від 02.08.2023 про призначення пенсії за віком відповідно статті 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатом розгляду заяви позивача, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийняло рішення № 99 від 09.08.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (30 років). За наданими документами до страхового стажу не зараховано стаж згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 10.04.1982 № НОМЕР_4 , оскільки на титульній сторінці зміна прізвища проведене не належним чином. Також зазначено, що надано свідоцтво про шлюб №677 від 05.11.1982 прізвище « ОСОБА_2 » (російською мовою) змінені на « ОСОБА_3 » (російською мовою), документ завірений печаткою на іноземній мові та відсутній нотаріально завірений переклад. Також вказано, що згідно паспортних даних заявниця « ОСОБА_4 » (російською мовою), а нове свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_7 від 15.06.2004 інформацію про зміну прізвище не містить. Додатково вказано, що період навчання згідно диплому серії НОМЕР_6 від 25.02.1982 не зараховано, оскільки видане на прізвище « ОСОБА_5 ».

При цьому, в оскаржуваному рішенні відсутня дата з якої позивач мав би право на пенсійну виплату.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених вимог в контексті цієї спірної ситуації, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент врегулювання спірних правовідносин.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

В силу положень пункту 1 частини першої статті 8 Закон №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж- період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Згідно з частиною 3 вищевказаної статті Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Отже, з вище зазначеного вбачається, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.

За період до 1 січня 2004 обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону №1788-XII.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Судом встановлено, що відповідач спірним рішенням не зарахував до страхового стажу позивача періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 10.04.1982 № НОМЕР_4 , оскільки на титульній сторінці зміна прізвища оформлена не належним чином; надано свідоцтво про шлюб №677 від 05.11.1982 прізвище « ОСОБА_2 » (російською мовою) змінені на « ОСОБА_3 » (російською мовою), документ завірений печаткою на іноземній мові та відсутній нотаріально завірений переклад; згідно паспортних даних заявниця « ОСОБА_4 » (російською мовою), а нове свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_7 від 15.06.2004 інформацію про зміну прізвище не містить; період навчання згідно диплому серії НОМЕР_6 від 25.02.1982 не зараховано, оскільки видане на прізвище « ОСОБА_5 ».

Так, матеріали справи, крім іншого, містять копії:

-паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 виданого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

-РНОКПП ОСОБА_1

-диплом Дніпродзержинського технікуму радянської торгівлі НОМЕР_9 на ім`я « ОСОБА_6 »

-трудова книжка НОМЕР_10 від 10.04.1982 сторінці якої в графі прізвище зазначено дівоче прізвище позивача як " ОСОБА_2 " перекреслено та зазначено « ОСОБА_4 »;

-свідоцтво про шлюб № 677 укладений 05.11.1982 між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 (російською мовою).

-свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_11 від 03.02.1993 між ОСОБА_7 і ОСОБА_9 (російською мовою).

-свідоцтво про розірвання шлюбу № НОМЕР_12 між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 04.02.1993 зроблено запис №15. Прізвища після розірвання шлюбу громадянки ОСОБА_11 .

-військовий квиток НОМЕР_13 ОСОБА_7 , з відміткою про укладання шлюбу 05.11.1982 з ОСОБА_8

-свідоцтво про народження дитини № НОМЕР_14 ОСОБА_12 , батьком зазначено ОСОБА_7 , мати ОСОБА_9 .

-свідоцтво про одруження НОМЕР_7 укладеного 15.04.2004 між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 .

Як слідує із змісту оскаржуваного рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, останнє не містить конкретизації певних періодів, яких позивачу не зараховано, натомість слідує, що пенсійним органом взагалі не зараховано трудову діяльність позивача, оскільки, згідно трудової книжки НОМЕР_10 зміна прізвища на титульній сторінці завірена неналежним чином.

Надаючи оцінку аргументам спірного рішення суд вказує про наступне.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно з статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі №663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі №500/1561/17, від 05.12.2019 по справі №242/2536/16-а.

Суд зазначає, що на момент заповнення (10.04.1982 р.) трудової книжки позивача серії НОМЕР_10 та до 29.07.1993 р. діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Державним комітетом по праці та соціальним питанням СРСР від 20.06.1974 р. № 162 (далі - Інструкція № 162), а з 29.07.1993 р. діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 р. № 58 (далі - Інструкція № 58).

Пунктом 1.1 Інструкції № 162 встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Згідно п.2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше недільного терміну з дня прийому на роботу.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п.4.1 Інструкції № 162).

Відповідно до п.2.5 Інструкції № 162 у разі виявлення неправильного чи неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін., виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові у цьому необхідну допомогу.

Подібні правові приписи містить і діюча Інструкція № 58, п.п.2.6, 2.9 якої передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу виправлені. Відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Поряд із цим, відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи-працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права та інтереси.

Посилання відповідача на те, що записи трудової книжки та диплома про освіту містять недоліки, а саме оскільки зміна прізвища на титульній сторінці завірена неналежним чином, а також не зараховано періоди навчання згідно з дипломом НОМЕР_6 від 25.02.1982 року, оскільки він виданий на прізвище ОСОБА_5 , що не відповідає паспортним даним, є обов`язком уповноваженої особи підприємства, на якому працює/навчається особа, а не обов`язком позивача.

Досліджуючи копію трудової книжки позивача, судом встановлено, що на першому аркуші у графі "прізвище" внесено виправлення, а саме: прізвище позивача " ОСОБА_2 " закреслено та поруч написано прізвище " ОСОБА_4 ". Також на цьому аркуші наявний відтиск печатки відповідного підприємства.

Також на титульному аркуші трудової книжки міститься запис " ОСОБА_13 … на ОСОБА_4 на основании паспорта». Поруч із записом наявний підпис уповноваженої особи та відтиск печатки цього підприємства.

Тому суд відхиляє доводи відповідачів про те, що зміна прізвища на титульній сторінці завірена неналежним чином.

Таким чином, позивач не несе відповідальність за порушення третіми особами вимог ведення трудових книжок.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 р. у справі №754/14898/15-а та від 17.07.2018 у справі №220/989/17.

Відповідачам під час розгляду цієї справи не доведено недійсність як трудової книжки та диплому про навчання серії, не спростовано їх належність саме ОСОБА_1 .

Доводи відповідача про те, що свідоцтво про шлюб №677 від 05.11.1982 містить прізвище « ОСОБА_2 » (російською мовою) змінені на « ОСОБА_3 » (російською мовою), документ завірений печаткою на іноземній мові та відсутній нотаріально завірений переклад; згідно паспортних даних заявниця « ОСОБА_4 » (російською мовою), а нове свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_7 від 15.06.2004 інформацію про зміну прізвище не містить; період навчання згідно диплому серії НОМЕР_6 від 25.02.1982 не зараховано, оскільки видане на прізвище « ОСОБА_5 », оцінюються судом критично, адже формальні неточності, в тому числі неточності перекладу, у документах за загальним правилом не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Суд погоджується з доводами представника позивача, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, які містяться в реєстрах та документах, на заповнення яких заявник ніяким чином не впливає та не можуть слугувати безперечною відмовою у призначенні пенсії.

Більше того, така підстава для неврахування до страхового стажу періоду навчання згідно диплому НОМЕР_6 від 25.02.1982 року, оскільки він виданий на прізвище ОСОБА_5 , що не відповідає паспортним даним та періодів трудової діяльності відповідно трудової книжки НОМЕР_10 свідчить не про реальні перешкоди для призначення заявнику пенсії, а про надмірний формалізм, адже сумнівів в тому, що такі документи належать саме ОСОБА_1 у суду не виникає.

Суд зазначає, що з наявних матеріалів справи та доданих позивачем до заяви про призначення пенсії документів, можливо ідентифікувати особу, а помилки допущені у документах при перекладі прізвища позивача з російської на українську та необхідність виправити таку стару "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися у нове право, добросовісно набуте особою, яка покладалася на законність дій такого органу. Ризик будь якої помилки державного та іншого органу має покладатися на саму державу та орган, і помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавлених осіб.

Загальновідомо, що імена, прізвища громадян будь-якого походження, не важливо це етнічні українці, росіяни або особи інших національностей, переводяться згідно фонетичного принципу. Подібний принцип має місце бути при складанні відповідних документів та при перекладі імен, прізвищ з інших мов на російську, а значить, як вони чуються, так і пишуться.

В зв`язку з цим, суд зазначає, що різне написання в даних документах прізвища останньої, виникли не з вини заявниці, а при неправильному складанні та перекладі документів, які були оформлені на російській мові та в подальшому були перекладені українською.

У зв`язку з цим, неврахування диплому та трудової книжки для розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.

Відтак суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 09.08.2023 № 99 є протиправним, а тому таке належить скасувати.

Щодо вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу позивачки всі періоди роботи згідно із записами у трудовій книжці та призначити пенсію за віком, суд зауважує наступне.

Так, вище уже цитувалася стаття 26 Закону № 1058-IV, згідно з якою особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.

З метою захисту прав позивача, підлягає задоволенню і похідна вимога шляхом зобов`язання ГУПФ України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_10 від 10.04.1982 року та період навчання згідно диплому НОМЕР_9 від 25.02.1982.

Щодо позовної вимоги в якій позивач просить зобов`язати відповідача призначити їй пенсію за віком, то суд зазначає, що задоволення позовної заяви в такий спосіб порушить принцип дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень щодо розгляду зави позивача про призначення пенсії та саме призначення пенсії, тому у задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10 вересня 2019 року у справі №818/985/18 та від 26 грудня 2019 року у справі №810/637/18.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17, відповідно до якої вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву від 02.08.2023 про призначення пенсії за віком, за результатами розгляду якої було прийнято оскаржене рішення про відмову у призначенні пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Отже, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 1073,60 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 715,70 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 09.08.2023 № 99 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_10 від 10.04.1982 року та період навчання згідно диплому НОМЕР_9 від 25.02.1982.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.08.2023 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 715 грн. (сімсот п`ятнадцять гривень 70 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_15 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: