Справа № 600/3349/23-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/3349/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі відповідач-1 або ГУ ПФУ в Чернівецькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач-2 або ГУ ПФУ в Закарпатській області), в якому просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області () № 72 від 23.02.2023 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області () зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) наступні періоди роботи а саме з 01.07.2006 по 29.12.2006 рік, 11.07.2011 - 24.02.2012, 25.06.2012 - 27.11.2012, з 01.07.2013 по 11.12.2013, з 03.08.2017 по 29.12.2017, з 20.07.2018 по 27.12.2018 для призначення пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області () призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком з 23.02.2023.

1.2. Ухвалою суду від 25.05.2023 року по справі відкрите спрощене провадження без повідомлення учасників справи.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. В обґрунтування позовних вимог, згідно заяв по суті справи, представник позивача зазначає, що загальний та страховий стаж трудової діяльності позивача, за його підрахунками, станом на теперішній час складає більше 30 років.

2.2. В лютому 2023 року ОСОБА_2 виповнилось 60 років і він прийняв рішення реалізувати право на отримання пенсії за віком. Для цього 15.02.2023 року позивачем подана заява про призначення пенсії. До заяви додана трудова книжка та інші документи, що необхідні для розгляду питання про призначення пенсійного забезпечення. На доведення свого трудового/страхового стажу на території Російської Федерації ОСОБА_3 додатково представив відповідачеві довідку №107 від 16.06.2021 року та довідку №111 від 21.06.2021 року. Документи видані закритим акціонерним товариством «Чукотська торгова компанія» - підприємством, де працював позивач. У вказаних офіційних паперах підтверджені усі відпрацьовані періоди часу позивача на даному підприємстві, а також доведений факт сплати за позивача страхових внесків до федерального бюджету РФ. Дані документи подаються до суду у перекладі з російської на українську з нотаріальним посвідченням.

2.3. Проте, другий відповідач відмовив у призначенні пенсії шляхом видання рішення. Даним правозастосовним актом Пенсійний фонд умотивовує відмову наступним (далі цитата): "..не зараховано (до страхового стажу) періоди роботи в Російській Федерації згідно листа ПФУ №2800-03102-9/2795 від 18.01.2023 року. З 01.01.2023 РФ припинила участь в угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р. (далі - Угода) тому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РФ по 31.12.1991 р.". За підрахунками відповідача страховий стаж ОСОБА_4 (на момент подачі заяви) складає 28 років 6 місяців 22 дні.

2.4. ОСОБА_3 не погоджується з таким висновком Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області. У позивача є достатні підстави вважати, що відповідач у своїх висновках не дослідив українське та російське законодавство, не співставив фактичні обставини справи до правових норм, невірно порахував страховий стаж ОСОБА_4 внаслідок чого прийняте незаконне рішення.

2.5. Представник позивача наголошує, що ОСОБА_3 у певний період свого життя працював на території Російської Федерації. На підтвердження надається довідка №107 від 16.06.2021 року, а також довідка №111 від 21.06.2021 року. Дані документи підтверджують те, що позивач дійсно працював на вказаній російській фірмі, а також те, що за ОСОБА_4 здійснювались сплати страхових внесків до відповідних фондів Російської Федерації.

2.6. При відмові у призначенні пенсії, відповідачем не досліджено зміст, не вивчено процедуру та механізм виходу держави-учасниці з даної Угоди і які наслідки це несе для громадян тієї чи іншої держави. Позивач наводить наступний правовий механізм з посиланням на норму міжнародно-правового акта. Так, згідно частини 2 статті 13 Угоди: Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають. Таким чином, вихід держави-учасниці з Угоди не матиме негативних наслідків для громадян тієї чи іншої країни. Тобто страховий стаж роботи в іноземній державі, яка є стороною Угоди, має враховуватись при призначенні пенсійного забезпечення.

2.7. Аналіз наведених норм вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

2.8. Таким чином, на думку представника позивача, в сукупності наявний у позивача страховий стаж (його кількість) та вік позивача дають право для призначення йому пенсії за віком.

Позиція відповідача-1

2.9. До суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

2.10. Так зазначає, що 15.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон 1058).

2.11. 23.02.2023 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №72, ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком, так як до страхового стажу не враховано періоди роботи з 01.07.2006 - 29.12.2006, 11.07.2011 - 24.02.2012, 25.06.2012 - 27.11.2012, 01.07.2013 - 11.12.2013, 03.08.2017 - 29.12.2017, 20.07.2018 - 27.12.2018, оскільки з 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, тому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території Російської Федерації по 31.12.1991.

2.12. При опрацюванні наданих Позивачем документів по обчисленню страхового стажу для призначення пенсії за віком, територіальним органом Головного управління розраховано стаж, який склав 28 років 6 місяців 22 дні.

2.13. Враховуючи вищенаведені факти та норми чинного законодавства вважають, що в діях органу Пенсійного фонду України не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, Головним управлінням проведено розрахунок стажу позивачу згідно вимог чинного законодавства, таким чином в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за віком - не менше 30 років.

Позиція відповідача-2

2.14. Відповідачем-2 також подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з огляду на наступне.

2.15. Так зазначає, що на підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 15.02.2023 року та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України у Закарпатській області (структурний підрозділ, що розглядав вказану заяву за принципом екстериторіальності) прийнято рішення від 23.02.2023 року №72 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

2.16. Згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.02.1993 року № 637 страховий стаж складає 28 років 6 місяців 22 дні.

2.17. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи в російській федерації згідно листа ПФУ №2800-03102-9/2795 від 18.01.2023 року.

2.18. З 01.01.2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, тому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РФ по 31.12.1991 р.

2.19. За наданими документами право на призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заявник набуде після 65 років.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Дослідженням матеріалів справи та згідно аргументів сторін судом встановлено, що 15.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV.

3.2. Однак, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 15.02.2023 року, відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, ГУ ПФУ в Закарпатській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 23.02.2023 року №72 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Дослідженням вказаного рішення встановлено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи в Російській Федерації згідно листа ПФУ №2800-03102-9/2795 від 18.01.2023 року. З 01.01.2023 року РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, тому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РФ по 31.12.1991 р. Окрім цього, у рішенні констатовано, що страховий стаж позивача становить 28 р. 6 міс. 22 дн.

3.3. Про прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії позивача повідомлено листом ГУ ПФУ в Чернівецькій області.

ІV. ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

4.2. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

4.3. Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

4.4. За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

4.5. Спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

4.6. Частиною 1 статті 24 вказаного Закону визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

4.7. Згідно частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

4.8. Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

4.9. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 05.11.1991 року №1058-IV).

4.10. Частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV визначено, що мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

4.11. Згідно частини 4 статті 26 Закону №1058-IV наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії .

4.12. Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

4.13. Відповідно пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

4.14. Крім того, відповідно до пункту 20 цього Порядку №637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

4.15. Відповідно до пункту 17 указаного Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

4.16. Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

4.17. Судом у цій справі встановлено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 15.02.2023 року, відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, ГУ ПФУ в Закарпатській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 23.02.2023 року №72 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

4.18. Підставою для відмови у призначенні пенсії слугувало те, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи в Російській Федерації згідно листа ПФУ №2800-03102-9/2795 від 18.01.2023 року. З 01.01.2023 року РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, тому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РФ по 31.12.1991 р.

4.19. Як вбачається з матеріалів справи, згідно трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 працював на посадах штукатура-маляра та лицювальника-плиточника в Закритому акціонерному товаристві «Чукотська торгова компанія» (РФ) у наступні періоди: з 01.07.2006 року по 29.12.2006 року, з 11.07.2011 року по 24.02.2012 року, з 25.06.2012 року по 27.11.2012 року, з 01.07.2013 року по 11.12.2013 року, з 03.08.2017 року по 29.12.2017 року, з 20.07.2018 року по 27.12.2018 року.

4.20. Аналогічні періоди роботи зазначені і в довідці Непублічного акціонерного товариства «Чукотська торгова компанія» від 16.06.2021 року №107, що підтверджує відповідний стаж роботи ОСОБА_1 , яка міститься в матеріалах справи.

4.21. Щодо незарахування спірних періодів роботи позивача на території Російської Федерації до його страхового стажу, суд вказує наступне.

4.22. При визначені права на пенсійне забезпечення суд відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону №1058-IV, вправі застосовувати міжнародні договори з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

4.23. Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та Російська Федерація.

4.24. Так, відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

4.25. Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

4.26. Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

4.27. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

4.28. Статтею 7 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення визначено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

4.29. Згідно приписів пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

4.30. Отже, зі змісту наведеного слід враховувати, що положення відповідних міжнародних договорів розповсюджується також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних із їх перерахунком. Діюче в Україні пенсійне законодавство передбачає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території Російської Федерації або на підприємстві зареєстрованому на території Російської Федерації після 13.03.1992 року, то цей стаж має враховуватись на території України як власний страховий (трудовий стаж), хоча пенсійні внески можуть сплачуватись в РФ. Тобто, існує гарантія врахування страхового стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

4.31. Відтак, при прийнятті рішення щодо зарахування чи відмови в зарахуванні страхового стажу певних періодів роботи, орган пенсійного фонду повинен враховувати норми законодавства України, в сукупності з нормами законів тієї країни, на території якої працювала в спірний період роботи особа, яка звернулась за призначенням пенсії або ж перерахунком пенсії.

4.32. Окрім того, аналіз наведеного вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

4.33. Принагідно суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (далі - Постанова №1328) передбачено вихід України з цієї Угоди, зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України з 19.06.2023 року.

4.34. Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 Україна як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

4.35. З огляду на викладене, суд відхиляє доводи представників відповідачів про відсутність правових підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в Російській Федерації в Закритому акціонерному товаристві «Чукотська торгова компанія», з огляду на те, що з 01.01.2023 року Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, оскільки під час роботи позивача в Російській Федерації вказана Угода була обов`язкова для України як держави-учасниці. Водночас вихід Російської Федерації з даної Угоди жодним чином не впливає на зобов`язання України як держави-учасниці даної Угоди дотримуватися норм цієї та угоди та зарахувати стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди до трудового стажу, який враховується при встановленні права на пенсію.

4.36. Надана трудова книжка позивача із здійсненими записами про періоди роботи з 01.07.2006 року по 29.12.2006 року, з 11.07.2011 року по 24.02.2012 року, з 25.06.2012 року по 27.11.2012 року, з 01.07.2013 року по 11.12.2013 року, з 03.08.2017 року по 29.12.2017 року, з 20.07.2018 року по 27.12.2018 року є достатнім підтвердженням права позивача на пенсію за віком.

4.37. Поряд з цим наголошує, що відповідачами не надано доказів які б ставили під сумнів дійсність внесених записів до трудової книжки позивача, а також інших наданих позивачем документів, або ж доказів, які б підтверджували несплату страхових внесків до пенсійних органів Російської Федерації, в тому числі з вини позивача.

4.38. Враховуючи викладене у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що дії відповідача-2 щодо не зарахування до страхового стажу позивача вищевказаних періодів роботи є безпідставними та не обґрунтованими.

4.39. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

4.40. Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставини, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

4.41. Також, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Фадєєва проти Росії» нагадав, що, оцінюючи докази, слід застосовувати такий загальний принцип, як принцип доведення "поза всяким сумнівом". Така доведеність може випливати із співіснування досить вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або неспростовних фактичних презумпцій (&.79)

4.42. Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач-2, приймаючи оскаржуване рішення не врахував усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що свідчить про його необґрунтованість.

4.43. Відтак, суд вважає, що спірні періоди роботи позивача з 01.07.2006 року по 29.12.2006 року, з 11.07.2011 року по 24.02.2012 року, з 25.06.2012 року по 27.11.2012 року, з 01.07.2013 року по 11.12.2013 року, з 03.08.2017 року по 29.12.2017 року, з 20.07.2018 року по 27.12.2018 року в Закритому акціонерному товаристві «Чукотська торгова компанія» (РФ) підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .

4.44. Щодо звуження прав на отримання пенсії суд зазначає також те, що згідно з позицією Конституційного Суду України, яка висловлена у рішенні від 4 червня 2019 року № 2-р/2019 (пункти 3.1 та 3.2 мотивувальної частини) до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави; гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.

4.45. Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).

4.46. За будь-яких обставин сутність права на пенсійне забезпечення як складової частини конституційного права на соціальний захист не може бути порушена, а законодавче регулювання у цій сфері має відповідати принципам соціальної держави. Конституційний Суд України наголошував на необхідності дотримання вказаних принципів, зокрема, у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011.

4.47. У справі Трегубенко проти України (заява № 61333/00, пункт 53) Суд вказав, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, зокрема інтерес суспільства та умови, передбачені законом. Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав суд, справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар.

4.48. Таким чином, позбавлення права на пенсію або звуження обсягу цього права має здійснюватися на підставі принципу верховенства права (закону, який не повинен суперечити принципам верховенства права має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм).

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

5.2. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідач-2, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії за віком та зарахуванні до страхового стажу спірних періодів роботи, діяв не на підставі Конституції та законів України.

5.3. Відповідачами не доведено правомірність своїх дій та рішення про відмову у призначенні пенсії від 23.02.2023 року №72, натомість з матеріалів справи вбачається порушення прав позивача.

5.4. Щодо належного способу захисту суд зазначає наступне.

5.5. Так, позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області () зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) наступні періоди роботи а саме з 01.07.2006 по 29.12.2006 рік, 11.07.2011 - 24.02.2012, 25.06.2012 - 27.11.2012, з 01.07.2013 по 11.12.2013, з 03.08.2017 по 29.12.2017, з 20.07.2018 по 27.12.2018 для призначення пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області () призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком з 23.02.2023.

5.6. Суд наголошує, що призначення та визначення розміру пенсії, який підлягає виплаті на користь позивача, належить до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.

5.7. Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що при прийнятті рішення відповідачем-2 щодо призначення позивачу пенсії відсутній адміністративний розсуд, оскільки розсуд передбачає повноваження обирати у конкретній ситуації з правомірних альтернатив відповідний правомірний варіант поведінки/рішення. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слів може, або.

5.8. У випадку, коли повноваження суб`єкта владних повноважень сформульовані через формулу дихотомії задоволити-відмовити, а фактично законодавство не передбачає альтернативи рішення при зверненні особи у разі виконання нею вимог закону, будь-які дискусії про дискреційні повноваження стають безпредметними. Встановити наявність чи відсутність умов дії норми не можна відносити до адміністративного розсуду.

5.9. Судом у цій справі встановлено, що період роботи з 01.07.2006 року по 29.12.2006 року, з 11.07.2011 року по 24.02.2012 року, з 25.06.2012 року по 27.11.2012 року, з 01.07.2013 року по 11.12.2013 року, з 03.08.2017 року по 29.12.2017 року, з 20.07.2018 року по 27.12.2018 року в Закритому акціонерному товаристві «Чукотська торгова компанія» (РФ) підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .

5.10. Калькуляцією вищевказаного періоду із вже врахованим ОСОБА_1 страховим стажем (28 років 6 місяців 22 дні) судом визначено, що страховий стаж ОСОБА_1 сумарно становитиме більше 30 років, що у сукупності із досягненням відповідно пенсійного віку (60 років ІНФОРМАЦІЯ_1 ) свідчить про наявність у ОСОБА_1 права на призначення пенсії по віку відповідно до Закону №1058-IV.

5.11. Водночас, щодо дати, з якої позивачу належить призначити пенсію суд зазначає наступне.

5.12. Так, пункту 1 частини 1 статі 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

5.13. Судом у цій справі встановлено, що із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 звернувся 15.02.2022 року, про що безпосередньо зазначено у рішенні ГУ ПФУ в Закарпатській області від 23.02.2023 року №72.

5.14. Відтак, з огляду на те, що звернення за пенсією відбулося раніше дня досягнення позивачем пенсійного віку, суд у цій справі вважає, що позивачу належить призначити пенсію з 24.02.2023 року (а не з 23.02.2023 року як помилково вказує позивач), тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

5.15. Однак, щодо належного структурного підрозділу Пенсійного фонду України, якому належить вчинити дії щодо призначення позивачу пенсії, то суд зазначає, що аналіз пункту 4.2 розділу IV Порядку у подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, свідчить про те, що рішення про призначення пенсії приймає той орган, що визначений за принципом екстериторіальності. Тобто всі дії щодо призначення пенсії вчиняє саме даний територіальний підрозділ Пенсійного фонду України. Натомість на територіальний підрозділ Пенсійного фонду України за місцем реєстрації (проживання) особи, після прийняття рішення про призначення пенсії та отримання електронної пенсійна справи через засобами програмного

5.16. Таким чином, дії щодо зарахування спірних періодів роботи позивача до його страхового стажу та як наслідок призначення пенсії належить вчинити саме ГУ ПФУ в Закарпатській області, якому за принципом екстериторіальності передано на розгляд заяву позивача про призначення пенсії.

5.17. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню частково з підстав, викладених у його мотивувальній частині.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

6.2. В силу частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

6.3. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією №HAM4-4CEB-KCC3-KBBE від 22.05.2023 року.

6.4. У зв`язку із тим, що цей позов задоволено частково, суд стягує з відповідача-2, який допустив порушення прав позивача, на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 1000,00 грн. (пропорційно задоволеним вимогам) за рахунок його бюджетних асигнувань.

6.5. Доказів понесення інших витрат суду надано не було.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у призначенні пенсії від 23.02.2023 року №72.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.07.2006 року по 29.12.2006 року, з 11.07.2011 року по 24.02.2012 року, з 25.06.2012 року по 27.11.2012 року, з 01.07.2013 року по 11.12.2013 року, з 03.08.2017 року по 29.12.2017 року, з 20.07.2018 року по 27.12.2018 року в Закритому акціонерному товаристві «Чукотська торгова компанія» (Російська Федерація).

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 з 24.02.2023 року пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.09.2003 року.

5. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції №HAM4-4CEB-KCC3-KBBE від 22.05.2023 року судового збору у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (м. Чернівці, площа Центральна, буд. 3, ).

Відповідач-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (м. Ужгород, площа Народна, буд 4, ).

Суддя О.В. Анісімов