Справа № 320/15603/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року справа № 320/15603/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Клименка В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Бучанське районне управління поліції ГУНП в Київській області, про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди,

за участю:

представника позивача Божко Д.О.,

представника відповідача Чубинський В.С.,

представник третьої особи не з`явився,

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач та/або ОСОБА_1 ) з позовом до Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області (далі Бучанське РУП ГУНП в Київській області), з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області №195 від 10.02.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області», в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільного відповідача у розмірі 20000,00 грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує, що її безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оскільки затримання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбувалось з дотриманням вимог законодавства. Зауважує, що ОСОБА_2 відмовився будь-що підписувати, про що зроблена відмітка в протоколі про адміністративне правопорушення та у журналі інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги затриманим, водночас під час затримання ОСОБА_3 останній користувався послугами адвоката спочатку за допомогою телефону, а у подальшому такий приїхав до поліцейської станції. Позивач стверджує, що не здійснювала адміністративне затримання ОСОБА_4 , а при затриманні ОСОБА_3 його особистий огляд не проводився, паспорт останнього надано його дівчиною, відповідно порушень вимог ст. 264 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) не допущено. Звертає увагу суду на пропущення установленого законом строку для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Також позивач наголошує, що оскаржуваним наказом завдано їй моральну шкоду, яка проявилася у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

У подальшому ухвалою суду від 29.06.2023 замінено первісного відповідача - Бучанське РУП ГУНП в Київській області на належного - Головне управління Національної поліції в Київській області (далі відповідач та/або ГУНП в Київській області), а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Бучанське РУП ГУНП в Київській області (також далі - третя особа).

30.05.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками, в якому останній стверджує про правомірність наказу начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області №195 від 10.02.2022 та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник ГУНП в Київській області вказує, що за результатами службового розслідування встановлено, що позивачем в порушення вимог законодавства під час затримання ОСОБА_2 не було роз`яснено останньому його права та обов`язки, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, а також про право та можливість отримання безоплатної вторинної допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу», водночас за фактом затримання ОСОБА_3 не здійснено інформування центру з надання безоплатної вторинної допомоги, при цьому поліцейським жіночої статі ОСОБА_1 протиправно здійснено особистий огляд та огляд речей затриманого чоловічої статі ОСОБА_3 та без понятих.

03.07.2023 до суду представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, де ним зазначено про те, що зміст відзиву на позовну заяву не спростовує тверджень ОСОБА_1 , які викладені нею у позовній заяві, натомість дублює інформацію, викладену в висновку службового розслідування.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У судових засіданнях з розгляду справи по суті позовних вимог, які відбулись 27.07.2023, 17.10.2023, 30.10.2023 позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити.

У судовому засіданні 27.07.2023 позивача було допитано як свідка (за згодою).

У судових засіданнях з розгляду справи по суті позовних вимог, які відбулись 27.07.2023, 17.10.2023, 30.10.2023 представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи в судові засідання 27.07.2023, 17.10.2023, 30.10.2023 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

У судовому засіданні 17.10.2023 допитано в якості свідків працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07.11.2015 проходить службу в органах Національної поліції, з 26.02.2021 на посаді поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Бучанського РУП ГУНП в Київській області.

У зв`язку з надходженням до Бучанського РУП ГУНП в Київській області вказівки заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Олексія Денисюка від 04.01.2023 №55-63вих-23 про усунення порушень при застосуванні заходів впливу, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян (т.1, а.с.151-154), наказом начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області Андрія Ткача «Про призначення та проведення службового розслідування» від 23.01.2022 №102 призначено службове розслідування за фактами можливого порушення службової дисципліни з боку окремих працівників Бучанського РУП ГУНП в Київській області та створено відповідну дисциплінарну комісію (т.1, а.с.131).

07.02.2023 затверджено висновок службового розслідування за фактами, викладеними у вказівці заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Олексія Денисюка, відповідно до якого факти, що стали підставою для проведення службового розслідування визнано такими, що знайшли своє підтвердження частково; за порушення службової дисципліни, вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 64 Закону України «Про національну поліцію», ст.ст. 1, 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України», що виразилося у неналежному виконанні службових обов`язків, поліцейський офіцер громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_1 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності, у вигляді оголошення зауваження (т.1, а.с.137-149).

Наказом Бучанського РУП ГУНП в Київській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Бучанського РУП ГУНП в Київській області» від 10.02.2023 №195 за порушення службової дисципліни позивачу оголошено зауваження (т.1, а.с.136).

Не погоджуючись з указаним наказом від 10.02.2023 №195, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 (далі Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, (далі Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно із ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Положеннями ст. 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно із ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч.ч. 3 та 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарною комісією враховуються характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особа порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередня поведінка поліцейського, його ставлення до служби.

Досліджуючи питання наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку, суд зважає на таке.

З матеріалів службового розслідування вбачається, що спірне зауваження оголошено ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що:

- при вивченні протоколу А3 №171573 від 10.01.2022 встановлено, що при затриманні громадянина ОСОБА_7 не було роз?яснено останньому його права та обов??язки, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також про право та можливість отримання безоплатної вторинної допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу», про що свідчить відсутність підпису затриманого у відповідній графі протоколу про затримання;

- вивченням журналу інформування центрів з надання безоплатної вторинної допомоги затриманим відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області встановлено, що інформування зазначеного центру за фактом затримання ОСОБА_3 (протокол А3 №171572 від 19.07.2022), у порушення ст. 261 КУпАП та Закону України «Про безоплатну правову допомогу», нe здійснювалось;

- відповідно до протоколу А3 №171572 від 19.07.2022 проведено особистий огляд та огляд речей затриманого чоловічої статі ОСОБА_3 поліцейським жіночої статі ОСОБА_1 та без залучення понятих.

Суд звертає увагу, що правомірність затримання ОСОБА_7 та ОСОБА_3 відповідачем не заперечувалась.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 261 КУпАП про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.

Органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

Судом встановлено, що 01.10.2022 капітаном поліції Тютюнник Т.В. складено протокол А3 №171573 про адміністративне затримання ОСОБА_2 , в якому дійсно відсутній підпис затриманого про те, що йому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, а також про право та можливість отримання безоплатної вторинної допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу» (т.1, а.с.194).

Разом з тим, як стверджує позивач, при затриманні ОСОБА_2 було роз?яснено його права та обов?язки, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також про право та можливість отримання безоплатної вторинної допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу», проте останній відмовився будь-що підписувати, про що зроблена відповідна відмітка в протоколі А3 №171573 від 01.10.2022 та у журналі інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги затриманим відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області (порядковий номер 31).

Суть даного порушення полягає в формальному незазначенні в графі протоколу А3 №171573 про адміністративне затримання ОСОБА_2 А3 №171573 про адміністративне затримання ОСОБА_2 , кульковою ручкою прізвище та ініціалів особи, якій роз?яснено його права та обов?язки, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а саме не зазначено « ОСОБА_2 ».

Водночас факт роз`яснення позивачем ОСОБА_2 при затриманні його прав та обов`язків та факт відмови останнього від проставляння в протоколі А3 №171573 від 01.10.2022 власного підпису підтверджується показами допитаного у судовому засіданні 17.10.2023 свідка - ОСОБА_5 та допитаної в судовому засіданні 27.07.2023 свідка - позивача ОСОБА_1 (за згодою).

Також судом встановлено, що 19.07.2022 капітаном поліції ОСОБА_1 складено протокол А3 №171572 про адміністративне затримання ОСОБА_3 , в якому наявний підпис останнього про те, що йому роз?яснено його права та обов?язки, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також про право та можливість отримання безоплатної вторинної допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу».

При цьому, як стверджує позивач, а відповідач не заперечував, про факт затримання ОСОБА_3 центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги не інформувався, оскільки під час такого затримання останній користувався послугами свого адвоката спочатку за допомогою телефону, а у подальшому адвокат Довгулі Є.М. приїхав до поліцейської станції.

Факт користування ОСОБА_3 під час його затримання послугами адвоката також підтверджується показами допитаного у судовому засіданні 17.10.2023 свідка - ОСОБА_6 та допитаної в судовому засіданні 27.07.2023 свідка - позивача ОСОБА_1 (за згодою).

Як вже зазначалось вище, відповідно до ч. 3 ст. 261 КУпАП органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

Водночас щодо протиправного, на думку відповідача, проведення особистого огляду та огляд речей затриманого чоловічої статі ОСОБА_3 поліцейським жіночої статі Тютюнник Т.В., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 264 КУпАП особистий огляд може провадитись уповноваженими на те посадовими особами Служби безпеки України, органів Національної поліції, органів і установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, воєнізованої охорони, цивільної авіації, митного органу і органів прикордонної служби, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, а у випадках, прямо передбачених законами України, також і інших органів.

Особистий огляд може провадитись уповноваженою на те особою однієї статі з оглядуваним і в присутності двох понятих тієї ж статі.

Огляд речей може провадитись уповноваженими на те посадовими особами Служби безпеки України, органів Національної поліції, органів і установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, воєнізованої охорони, цивільної авіації, митного органу, органів прикордонної служби, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, природоохоронних органів, державними інспекторами з питань інтелектуальної власності, органів лісоохорони, органів рибоохорони, органів, що здійснюють державний нагляд за додержанням правил полювання, а у випадках, прямо передбачених законами України, також і інших органів. При вчиненні порушень законодавства про охорону і використання тваринного світу уповноважені на те посадові особи органів, які здійснюють державний нагляд за додержанням правил полювання, органів рибоохорони, а також поліцейські, військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України можуть провадити в установленому порядку огляд транспортних засобів.

Огляд речей, ручної кладі, багажу, знарядь полювання і лову риби, добутої продукції, транспортних засобів та інших предметів здійснюється, як правило, у присутності особи, у власності (володінні) якої вони є. У невідкладних випадках зазначені речі, предмети може бути піддано оглядові з участю двох понятих під час відсутності власника (володільця).

Про особистий огляд, огляд речей складається протокол або про це робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення або в протоколі про адміністративне затримання.

Отже, законодавством встановлено обов`язок проведення особистого огляду уповноваженою на те особою однієї статі з оглядуваним і в присутності двох понятих тієї ж статі. Натомість аналогічного обов`язку при проведенні огляду речей законодавством не встановлено.

Так, з протоколу А3 №171572 про адміністративне затримання ОСОБА_3 вбачається, що особистий огляд не проводився, проте проведено огляд речей паспорта громадянина України, а тому вимоги ст. 264 КУпАП позивачем не було порушено.

Крім того суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 21 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

Зважаючи на те, що затримання ОСОБА_3 мало місце 19.07.2022, відповідно останнім днем для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у випадку допущення останньою проступку під час такого затримання є 19.01.2023. Натомість оскаржуваний наказ прийнято 10.02.2023, тобто вимоги ст. 21 Дисциплінарного статуту відповідачем проігноровані.

Ураховуючи вищезазначене у сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість тверджень відповідача щодо вчинення протиправних дій (бездіяльності) позивачем під час затримання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно правові підстави для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності відсутні.

Щодо вимоги позивача про стягнення на її користь з ГУНП в Київській області 20000,00 грн завданої моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та непов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У п. 5 цієї ж постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Однак, як встановлено судом, позивачем не доведено, що наказом №195 від 10.02.2023 їй заподіяно моральну шкоду, а саме не надано жодних належних доказів того, в чому полягає моральна шкода, якими обставинами вона підтверджується (наявність душевних переживань, погіршення стану здоров`я тощо), наявності причинно-наслідкового зв`язку між рішенням відповідача та заподіянням їй шкоди, з яких міркувань вона виходить, визначаючи розмір моральної шкоди тощо.

Водночас, з урахуванням наведеного вище, суд зазначає, що сам по собі факт протиправної поведінки відповідача не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №804/6922/16.

За наведених обставин та усталеного правового врегулювання, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити за відсутністю підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовної вимоги немайнового характеру не застосовується.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією від 24.03.2023.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Київській області у повному обсязі на суму 1073,60 грн.

В судовому засіданні 30.10.2023 судом було проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення суду складено 09.11.2023.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 10.02.2023 №195 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 .

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, ідентифікаційний код 40108616) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.