Справа № 420/23909/23
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін Морської охорони Державної прикордонної служби України) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 21.09.2021 року із врахуванням приписів абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, протиправною; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 21.09.2021 року із врахуванням приписів абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він проходив службу у в/ч НОМЕР_1 з 14.05.2015 по 21.09.2021. З 01.03.2018 відбулося підвищення грошового доходу позивача внаслідок підвищення тарифних ставок (окладів) постановою КМУ від 30.08.2017 № 704. Сума індексації грошового забезпечення, що склалася у місяці підвищення грошового доходу ОСОБА_1 (березень 2018 р.) складала 4463,15 грн (253,30 коефіцієнт інфляції х 1762 (прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2018). Розмір підвищення грошового доходу за березень 2018 р. складає 218,95 (16047,17 15828,22), у зв`язку із чим підвищення складає 4244,20 (4463,15 218,95). Таким чином, в порушення вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення у місці підвищенні грошового доходу (березень 2018 року) військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) не встановила чи перевищує розмір підвищення грошового доходу (грошового забезпечення) ОСОБА_1 суму індексації, що склалася у місяці підвищення грошового доходу, у зв`язку з чим військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) дійшла необґрунтованого висновку про відсутність підстав для виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 21 вересня 2021 року за місцем проходження військової служби, тобто вчинила протиправну бездіяльність.

Ухвалою судді від 13.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

28.09.2023 до суду від військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін Морської охорони Державної прикордонної служби України) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що як зазначає позивач, виплачене грошове забезпечення за лютий - березень 2018 року складало: - за лютий 2018 року 15828,22 грн; - за березень 2018 року 16047,17 грн. Позивач розрахував, що розмір підвищення його доходу склав 218,95 грн. (16047,17 грн. 15828,22 грн.). Позивач розрахував "суму можливої індексації", яка взагалі не передбачена Порядком №1078, та для розрахунку взяв цифру - 253,3%, та отримав в результаті суму можливої індексації у розмірі 4463,15 грн. Даний розрахунок є помилковим і містить неправдиву інформацію. Так, у березні 2018 року, коли відбулося підвищення посадового окладу позивача, та у подальшому до його звільнення у вересні 2021 року, величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка, а тому підстав для здійснення індексації грошового забезпечення позивача не було. Крім того, грошова винагорода в розмірі 7671,25 грн., яка включена позивачем до складу грошового забезпечення за лютий 2018 року, є додатковою грошовою винагородою нарахованою позивачу за січень 2018 року, виплаченою одночасно з грошовим забезпеченням за лютий 2018 року, а тому не має враховуватись, як отримана грошова винагорода за лютий 2018 року. Грошова винагорода в розмірі 81,57 грн., є додатковою грошовою винагородою нарахованою позивачу за лютий 2018 року, виплаченою одночасно з грошовим забезпеченням за березень 2018 року. Відповідно, сукупний дохід відповідача, що складався з місячного грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди, встановленої Постановою № 889 та Інструкцією № 73, за лютий / березень 2018 року складав: 8238,54 грн./ 15965,6 грн. Таким чином, розмір підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року склав 7727,06 грн. (15965,6 грн - 8238,54 грн). Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів позивача складається: результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року (1762грн.) на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року (101,1%) поділений на 100 відсотків, що становить 1781,38 грн. Внаслідок цього, відповідно до абзацу 3 Порядку № 1078, розмір підвищення грошового доходу позивача (7727,06 грн. ) перевищує суму індексації (1781,38 грн.), що склалася у місяці підвищення доходу (березень 2018 року). Також додаткова грошова винагорода, яка була встановлена Постановою № 889 та Інструкцією № 73, не може враховуватись до складу грошового доходу позивача за лютий та березень 2018 року для розрахунку різниці між сумою індексації у місяці підвищення грошових доходів (березень 2018 року) і розміром підвищення доходу.

Таким чином, за період з 01.03.2018 по 21.09.2021 індексація грошового забезпечення Позивачу із врахуванням вимог абзаців 3,4,6 п.5 Порядку № 1078 не підлягає нарахуванню та виплаті.

02.10.2023 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою щомісячна винагорода відповідає ознакам додаткового виду грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер. У даному випадку, щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатись одноразовою та має бути включена до складу грошового забезпечення. Таким чином, винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 р. «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» має постійний щомісячний характер та у відповідності до положень пункту 2 статті 9 Закону № 2011-XII включається до складу грошового забезпечення даних осіб. Отже твердження відповідача про те, що винагорода має тимчасовий характер і не включається до складу грошового забезпечення є безпідставними, а наведені відповідачем розрахунки невірними.

Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) у відзиві зазначає те, що згідно Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, яку затверджено наказом МВС України від 02.02.2016 №73 та зареєстровано в Мінюсті України 11.02.2016 за №217/28347 (далі Інструкція №73), винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників. За таких умов, виплачена ОСОБА_2 в лютому 2018 року щомісячна грошова додаткова винагорода в розмірі 7671,25 грн стосувалася січня 2018 року, а виплачена в березні 2018 року винагорода в розмірі 81,57 грн стосувалася лютого 2018 року. Такі твердження військової частини є безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству України з огляду на наступне. При вирішенні питання щодо застосування наведеної Інструкції №73 як підзаконного нормативно-правового акту, що визначає структуру та склад грошового забезпечення повинно бути враховано пріоритетність законів над підзаконними актами та дискрецію держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу. Встановлення підзаконним нормативно-правовим актом порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не може звужувати чи заперечувати право на отримання такої винагороди, встановлене актом вищої юридичної сили. Ієрархічні колізії нормативно-правових актів долаються шляхом застосування норми, яка закріплена в нормативно-правовому акті, що має вищу юридичну силу. Враховуючи наведене, при визначенні розміру грошового забезпечення, застосуванню підлягає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанова № 889, а не Інструкція № 73, яка звужує розмір грошового забезпечення, встановлений Законом № 2011-ХІІ. Визначений Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, яку затверджено наказом МВС України від 02.02.2016 №73 порядок виплати щомісячної грошової додаткової винагороди не змінює факту отримання ОСОБА_1 в лютому-березні 2018 року конкретної суми грошового оподаткованого доходу, наведеного у розрахунку грошового забезпечення у лютому-березні 2018 року.

Ухвалою суду від 02.10.2023 в задоволенні клопотання представника військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін Морської охорони Державної прикордонної служби України) про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в період з 14 травня 2015 року по 21 вересня 2021 року ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом начальника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 серпня 2021 року №184-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_1 було звільнено з військової служби за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу у запас Збройних Сил України.

Наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21 вересня 2021 року №309-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується наявним у нього посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_3 , виданого Східним регіональним управління 5 травня 2015 року (копія посвідчення додається).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі 200/70/22 військову частину НОМЕР_1 зобов`язано нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, виходячи з базового місяця - січень 2008 року, з урахуванням Фактично виплачених сум.

15 червня 2023 року ОСОБА_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі 200/70/22 військовою частиною НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загоном морської охорони) були виплачені кошти в сумі 62 638,09 гривень.

27 червня 2023 року з метою підтвердження цільового призначення коштів та перевірки правильності нарахування представник позивача через Урядовий контактний центр звернувся в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 щодо надання довідки з розрахунком виплати.

25 липня 2023 року представник позивача отримав письмову відповідь від військової частини НОМЕР_1 від 21.07.2023 року № 11/С-158-169 та довідку-розрахунок від 13.06.2023 року №7 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 по 28 лютого 2018 року, виходячи з базового місяця січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі 200/70/22.

02 серпня 2023 року представник ОСОБА_1 через Урядовий контактний центр звернувся до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) з вимогою нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 21.09.2021 року із врахуванням приписів абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

04 вересня 2023 року представником позивача отримано письмову відповідь від військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) (Вих. №11/С-196-204 від 28.08.2023 року), відповідно до якої вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

На переконання сторони позивача, дії військової частини щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 визначеної суми індексації, а саме індексації, сума якої у місяці підвищення грошового доходу (березень 2018 року) є різниця між сумою індексації і розміром підвищення грошового доходу у березні 2018 року, є неправомірним, що зумовило його звернутися до суду із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частин 2, 3 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Закон України №2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 9 Закону України №2011-XII встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ)

Згідно зі ст. 1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст. 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Частиною 2 ст. 5 Закону №1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок №1078).

Згідно з п.2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до пп. 2 п. 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Пунктом 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

За змістом частини першої статті 9 Закону № 1282-XII вбачається, що індексація доходів громадян повинна проводитися за місцем їх одержання. Оскільки виплату заробітної плати (грошового забезпечення) здійснюють роботодавці, отже нараховувати індексацію за цим видом доходу також повинні усі без виключення роботодавці.

Оскільки індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, що також має значення для розрахунку їх пенсії за вислугу років, оскільки забезпечує дотримання прав осіб, які проходили військову службу, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Таким чином, заробітна плата (грошове забезпечення) підлягає обов`язковій індексації як державна соціальна гарантія яка надається для соціальної підтримки населення в умовах зростання цін, а державні соціальні гарантії обов`язкові для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 29.04.2020 у справі №240/10130/19, від 16.09.2020 у справі №815/2590/18.

Постанова Кабінету Міністрів України від «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.07.2017 року №704 (далі - Порядок №704) вступила у дію 01.03.2018 року, якою було затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 5 Порядку №1078 значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з наступного місяця.

Отже, базовим місяцем індексації у період з 01.03.2018 року є березень 2018 року, що не є спірним у межах цієї справи.

Також не є спірним між сторонами та обставина, що відповідно до офіційних даних, які містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року до жовтня 2018 року індекс споживчих цін, який обчислюється наростаючим підсумком не перевищував поріг індексації 103%.

У зазначений період спірним між сторонами є виплата суми індексації у разі настання обставин передбаченими абзацами 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Відповідно до абзацу 3,4,5 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Із системного аналізу вказаних норм права можна дійти висновку, що не нараховується індексація у місяці підвищення посадового окладу (тарифної ставки), якщо розмір такого підвищення (з урахуванням всіх складових, що не мають разового характеру) перевищує суму можливої індексації у відповідному місяці. Якщо ж сума підвищення не перекриває суму можливої індексації, визначається різниця між нею та сумою підвищення.

Таким чином, для з`ясування питання чи має позивач право на застосування при нарахуванні його індексації грошового забезпечення починаючи з березня 2018 року приписів абзацу 3,4, 5 пункту 5 Порядку № 1078, необхідно з`ясувати розмір грошового забезпечення позивача за попередній місяць (лютий 2018 року), розмір індексації, що мав бути нарахований в цьому місяці, а також суму нарахованого грошового забезпечення без урахування складових, що мають разовий характер, за місяць, в якому відбулося підвищення посадових окладів (березень 2018 року).

Як вбачається з матеріалів справи, грошове забезпечення позивача у лютому 2018 року становило 15 828,22 грн., а в березні 2018 року 16047,17 грн.

Відтак, грошовий дохід позивача збільшився на 218,95 грн (16047,17-15828,22)

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн., величина приросту індексу споживчих цін 253,30% .

Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 року помножений на величина приросту індексу споживчих цін і поділити на 100.

1762,00 грн. * 253,30% / 100 = 4463,15 грн.

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме:

4463,15 грн. 218,95 грн. = 4244,20 грн.

Таким чином, починаючи з березня 2018 року сума індексації з урахуванням абзацу 3,4, пункту 5 Порядку №1078 має виплачуватися у розмірі 4244,20 грн до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що невиплата індексації грошового забезпечення у відповідних розмірах є протиправним обмеженням конституційних прав позивача та порушенням вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку №1078.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові по справі № 520/6243/22 від 22.06.2023 року.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП ) до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін Морської охорони Державної прикордонної служби України) (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, пров. Лікарняний, 3; ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 21.09.2021 року із врахуванням приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, протиправною.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 21.09.2021 року із врахуванням приписів абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк