Справа № 160/11613/23
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/11613/23
Суддя І інстанції Сліпець Н.Є.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України щодо невидачі наказу про виплату збільшеної додаткової винагороди військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 у розрахунку 100 000,00 грн. на місяць пропорційно з урахуванням раніше виплачених сум винагороди (30 000,00 грн.) за весь час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, відпусток за станом здоров`я після поранення під час захисту Батьківщини за період з 25.12.2022 року по 23.04.2023 року протиправною;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України вчинити дії, а саме видати наказ про виплату збільшеної додаткової винагороди військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 у розрахунку 100 000,00 грн. на місяць пропорційно з урахуванням раніше виплачених сум винагороди за весь час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, відпусток за станом здоров`я після поранення під час захисту Батьківщини за період з 25.12.2022 року по 23.04.2023 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України нарахувати та виплатити недоотримані кошти грошового забезпечення у розрахунку 100 000,00 грн. на місяць пропорційно з урахуванням раніше виплачених сум винагороди за весь час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, відпусток за станом здоров`я після поранення під час захисту Батьківщини за період з 25.12.2022 року по 05.05.2023 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України щодо невидачі наказу про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за період з 25 грудня 2022 року по травень 2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми з 03.02.2023 року по 23.03.2023 року та у відпустці для лікування після поранення за період з 25.12.2022 року по 05.05.2023 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України видати наказ про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за період з 25 грудня 2022 року по травень 2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми з 03.02.2023 року по 23.03.2023 року та у відпустці для лікування після поранення за період з 25.12.2022 року по 05.05.2023 року у розмірі збільшеному до 100000,00 грн, з урахуванням попередньо виплаченої суми додаткової винагороди.

Не погодившись з рішенням суду першої Військова частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована правомірністю дій військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України щодо нарахування позивачу збільшеної до 100000,00 грн. додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану. Вказує на те, що відповідно до наказів військової частини, ОСОБА_1 було виплачено збільшену до 100000,00 грн. додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні після отриманої травми (з 09.11.2022 року по 30.11.2022 року) а також за час перебування у відпустці за станом здоров`я після поранення (контузії, травми, каліцтва( під час захисту Батьківщини (з 01.12.2022 року по 24.12.2022 року, з 27.12.2022 року по 31.12.2022 року, з 01.01.2023 року по 25.01.2023 року, з 27.01.2023 року по 31.01.2023 року, з 01.02.2023 року по 25.02.2023 року, з 25.03.2023 року по 31.03.2023 оку та з 01.04.2023 року по 23.04.2023 року). При цьому, вказує про відсутність підстав для нарахування і виплати зазначеної додаткової винагороди за час проходження ним оглядів військово-лікарською комісією (з 25.12.2022 року по 26.12.2022 року, з 26.01.2023 року, з 26.02.2023 року по 24.03.2023 року та з 24.04.2023 року по 05.05.2023 року).

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що старший сержант ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 Центрального ОТО Національної гвардії України з 03.03.2022 та призначений на посаду головного сержанта 2-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронеавтомобілях) батальйону оперативного призначення (ВОС 769975 ПП), що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи.

08.11.2022 старший сержант ОСОБА_1 отримав поранення (МВТ. Вогнепальне осколкове поранення правового колінного суглобу. Відкритий перелом правого надколінника. Відкритий крайовий перелом н/3 правого стегна. Вогнепальне сліпе осколкове поранення лівого стегна. ПФ II ст., пов`язане із захистом Батьківщини а саме виконання службово-бойових завдань в населеному пункті Дудчани (Херсонської області).

08.11.2022 старший сержант ОСОБА_1 евакуйований до КП Криворізька міська лікарня №2» КМР, де перебував до 14.11.2022 та був направлений для подальшого лікування в інший заклад охорони здоров`я, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №22П21359.

14.11.2022 старший сержант ОСОБА_1 поступив до КНП Криворізька міська лікарня №5» КМР, де перебував до 24.11.2022 та був направлений для подальшого лікування до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, де і знаходився на стаціонарному лікуванні до 19.05.2022, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого №1926 та №551/114.

З 24.11.2022 старший сержант ОСОБА_1 перебував у відпустці за станом здоров`я (30 календарних днів) на підставі довідки ВЛК КНП «Криворізька міська лікарня №5» КМР №132 від 24.11.2022.

З 26.12.2022 старший сержант ОСОБА_1 перебував у відпустці за станом здоров`я (30 календарних днів) на підставі довідки Гарнізонної медичної (військово-лікарської) комісії Державної лікарні МВС України в місті Кривий Ріг від 26.12.2022 №156 с/НГУ.

З 26.01.2023 старший сержант ОСОБА_1 перебував у відпустці за станом здоров`я (30 календарних днів) на підставі довідки Гарнізонної медичної (військово-лікарської) комісії Державної лікарні МВС України в місті Кривий Ріг від 26.01.2023 №28 с/НГУ.

З матеріалів справи вбачається, що старший сержант ОСОБА_1 направлений на стаціонарне лікування до КНП «Криворізька міська лікарня №5» КМР перебував на стаціонарному лікуванні з 03.02.2023 по 23.03.2023 згідно виписки медичної карти стаціонарного хворого №1196/109.

З 24.03.2023 старший сержант ОСОБА_1 перебував у відпустці за станом здоров`я (30 календарних днів) на підставі довідки Гарнізонної медичної (військово-лікарської) комісії Державної лікарні МВС України в місті Кривий Ріг від 24.03.2023 №159 с/НГУ.

Згідно довідки Гарнізонної медичної (військово-лікарської) комісії Державної лікарні МВС України в місті Кривий Ріг від 05.05.2023 №248 с/НГ старшому сержанту за мобілізацією ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 встановлено: «Діагноз: «Наслідки вогнепальних осколкових сліпих поранень (08.11.2022) лівого стегна, правого колінного суглобу, відкритого крайового перелому правої стегнової кістки, відкритого крайового перелому правої стегнової кістки, відкритого перелому правого надколінника у вигляді консолідованих переломів, зміцнілих рубців шкіри без порушення функції». Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На основі статті 78г, 13г графи II Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» , затвердженого наказом МО України від 14.08.2008 №402. Придатний до військової служби.»

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2022 №47, яка надана старшому сержанту ОСОБА_1 , про нараховане грошове забезпечення, зокрема, додаткової винагороди згідно постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року за період з вересня 2022 по лютий 2023:

- за вересень 2022 нараховано 47850,55 грн, в тому числі додаткова винагорода 30000,00грн;

- за жовтень 2022 нараховано 68850,55 грн, в тому числі додаткова винагорода 30000,00грн;

- за листопад 2022 нараховано 117850,55 грн, в тому числі додаткова винагорода 100000,00грн;

- за грудень 2022 нараховано 158064,38 грн, в тому числі додаткова винагорода 130000,00грн;

- за січень 2023 нараховано 62162,30 грн, в тому числі додаткова винагорода 54193,55 грн;

- за лютий 2023 нараховано 46568,75 грн, в тому числі додаткова винагорода - 30000,00грн.

З довідки про доходи військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2023 №135, яка надана старшому сержанту ОСОБА_1 , вбачається, що заробітна плата нарахована за березень 2023 та квітень 2023 25168,75 грн відповідно, при цьому додаткова винагорода за Постановою №168 нарахована не була.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за весь період перебування на лікуванні у стаціонарі, а також за період перебування у відпустці для лікування тяжкого поранення, протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (статті 2 Закону №2011-ХІІ).

Згідно частини 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Положення статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначають, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно із пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

В подальшому дію воєнного стану в Україні неодноразово продовжено, який не скасовано станом на час розгляду справи.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно із статтею 10-1 пункту 11 Закону №2011-XII у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Згідно із пунктом 8.14 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Після закінчення встановленого безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає обстеженню військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до пункту 6.35. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, у воєнний час лікування військовослужбовців має бути закінчене у військовому лікувальному закладі (солдатів, матросів, сержантів і старшин - у батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів.

За постановою ВЛК відпустка за станом здоров`я може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань - повторно продовжена ще на 30 календарних днів. Постанова ВЛК про продовження відпустки за станом здоров`я записується в книгу протоколів засідань ВЛК та в довідку ВЛК, на підставі якої була надана перша відпустка за станом здоров`я, і підписується головою, членами комісії (не менше двох), секретарем комісії та скріплюється гербовою печаткою.

Якщо після продовження відпустки за станом здоров`я військовослужбовець не може приступити до виконання службових обов`язків, то він оглядається ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби.

Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно.

У разі тимчасової втрати працездатності військовослужбовцям не нараховують допомогу за лікарняними, а зберігають грошове забезпечення та виплачують додаткову винагороду на час воєнного стану.

Військовослужбовцям ЗСУ, які отримали ушкодження чи захворіли, виплачують грошове забезпечення за останніми займаними посадами за період звільнення від виконання службових обов`язків: у зв`язку з хворобою та перебуванні на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я).

На час воєнного стану включають до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 тисяч гривень, військовослужбовців ЗСУ, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії. До цього періоду включають і час переміщення з одного лікарняного закладу до іншого.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям за час їхнього лікування здійснюється відповідно до розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260).

Відповідно до розділу І пункт 9 Порядку № 260 виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами здійснюється за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше ніж чотири місяці з дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) та рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах.

Відповідно до пункту 14 розділу 1 Порядку № 260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Абзацами 4, 5 пункту 1 постанови № 168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови № 168 вбачається додаткова винагорода, збільшена до 100000 гривень нараховується, зокрема, особам, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо нарахування такої винагороди за час проходження військовослужбовцем оглядів військово-лікарською комісією.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 21.11.2018 у справі №824/166/15-а, держава не може відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання.

За наведених обставин та письмових доказів колегія суддів приходить до переконання, що з огляду на те, що ОСОБА_1 08.11.2022 року отримав поранення пов`язане із захистом Батьківщини, то за періоди його стаціонарного лікування, а також за періоди перебування його у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, так само як і за час огляду військово-лікарською комісією він має право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, відповідно до Постанови №168.

Окрім цього, долучені до апеляційної скарги накази Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України від 05.07.2023 року №183 та від 08.08.2023 року №224, відповідно до яких, позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень за час перебування його у відпустці за станом здоров`я після поранення (контузії, травми, каліцтва під час захисту Батьківщини (з 27.12.2022 року по 31.12.2022 року, з 01.01.2023 року по 25.01.2023 року, з 27.01.2023 року по 31.01.2023 року, з 01.02.2023 року по 25.02.2023 року, з 25.03.2023 року по 31.03.2023 оку та з 01.04.2023 року по 23.04.2023 року) не спростовують висновків суду першої інстанції відносно бездіяльності відповідача щодо невидачі наказів про нарахування та виплату позивачу спірної винагороди, оскільки вказані накази прийняті вже після виникнення спірних правовідносин і прийняття судом першої інстанції рішення у справі.

Враховуючи зазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321,322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

В повному обсязі постанова складена 07.11.2023 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.М. Іванов

суддя С.В. Сафронова