Справа № 120/12593/23
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 р. Справа № 120/12593/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участі:

секретаря судового засідання Ребесайло С.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Буряка А.Ю. (в режимі відеоконференції),

представниці відповідача Ільяшової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

15.08.2023 поштою до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Буряка Артема Юрійовича, подана від імені та в інтересах ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 або позивач) до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі ГУНП у Вінницькій області або відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу ГУНП у Вінницькій області від 05.07.2023 № 954 "Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих поліцейських відділення поліції № 1 Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області", яким до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_1 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції;

- визнання протиправним та скасування наказу ГУНП у Вінницькій області від 11.07.2023 № 95 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі пункту 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію";

- поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (далі ВП № 1) Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області (далі Могилів-Подільський РВП);

- стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи з 11.07.2023.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуваним наказом ГУНП у Вінницькій області від 05.07.2023 № 954 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог частини 1, пунктів 1, 2, 6, 8, 14 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" та абзаців 1, 2 пункту 1, абзацу 6 пункту 2 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, а також пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі КЗПП України), що виразилось у прогулі. Водночас іншим наказом ГУНП у Вінницькій області, а саме № 95 о/с від 11.07.2023, позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Позивач вважає, що його звільнено з роботи незаконно та за відсутності складу дисциплінарного проступку.

Позивач категорично заперечує висновки службового розслідування про те, що вранці 31.05.2023 він прибув для несення служби з ознаками алкогольного сп`яніння, а коли працівники Управління головної інспекції ГУНП у Вінницькій області (далі УГІ ГУНП) запропонували йому пройти медичний огляд на стан сп`яніння, самовільно покинув приміщення Могилів-Подільського РВП та після цього на службу не з`явився і про причини своєї відсутності на робочому місці керівництву не повідомив.

Позивач зазначає, що його з надуманих причин було запідозрено у з`явленні на роботу в стані алкогольного сп`яніння, хоча на службі він ніколи не вживав спиртного. Такі безпідставні підозри працівників УГІ ГУНП вплинули на стан його здоров`я: позивачу стало погано, оскільки він є гіпертоніком, у нього різко підвищився артеріальний тиск, що змусило його залишити приміщення відділення поліції та у подальшому звернутися за медичною допомогою. При цьому позивач наголошує, що відсутність стану алкогольного сп`яніння підтверджується висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.05.2023, який складений лікарем-наркологом ОСОБА_2 та згідно з яким у ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння. Натомість дисциплінарна комісія такий висновок медичного огляду, як і пояснення лікаря-нарколога про проведення огляду позивача до уваги не взяла і не спростувала, а свої висновки в цій частині обґрунтувала небажанням позивача пройти медичний огляд на вимогу посадових осіб УГІ ГУНП, що не відповідає дійсності.

Крім того, позивач не погоджується з висновками службового розслідування щодо його відсутності на службі 31.05.2023 в період часу з 09 до 15 год без поважних причин, тобто вчинення прогулу. Позивач зауважує, що через погіршення стану здоров`я він був вимушений звернутися за медичною допомогою, яка йому надавалася спочатку у лікарні, а згодом також сімейним лікарем. Водночас позивач зазначає, що факт погіршення його стану здоров`я підтверджується сукупністю доказів, зокрема викликом карети швидкої медичної допомоги за телефоном "103", надання йому невідкладної медичної допомоги бригадою екстреної медичної допомоги, доставленням його у КНП "Крижопільська ОЛІЛ" та відвідуванням сімейного лікаря, про що у розпорядженні відповідача були всі необхідні дані. Крім того, поважність причин відсутності позивача на службі 31.05.2023 доводиться тим, що у період з 31.05.2023 по 11.06.2023 він перебував на лікарняному у зв`язку з встановленням діагнозу "Дифузний шийний остеохондроз з сильним больовим синдромом; гіпертонічна хвороба II ступеня, гіпертонічний криз".

Таким чином, позивач вважає, що він не вчиняв будь-якого з тих дисциплінарних проступків, які йому було поставлено у провину за результатами службового розслідування, а відтак вказує на незаконність звільнення із служби.

Окрему увагу позивач звертає на неповноту проведеного розслідування, не врахування дисциплінарною комісією істотних обставин та доказів, які свідчать про невинуватість позивача і про упереджене ставлення до нього з боку керівництва та працівників УГІ ГУНП, ігнорування комісією заслуг позивача, зокрема його тривалу службу в органах МВС (поліції), нагородження численними почесними грамотами та подяками, в тому числі за виконання обов`язків та завдань, спрямованих на збереження територіальної цілісності держави, забезпечення публічної безпеки і порядку в зоні проведення операції Об`єднаних сил на сході України, позитивну характеристику позивача.

Ухвалою суду від 21.08.2023 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

05.09.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та зазначає, що підставою для проведення службового розслідування щодо позивача став рапорт т.в.о. начальника УГІ ГУНП майора поліції Сандула В. від 31.05.2023 про порушення службової дисципліни окремими поліцейськими ВП № 1 Могилів-Подільського РВП, які були виявлені мобільною групою УГІ ГУНП у складі старшого інспектора з ОД ВП УГІ ГУНП майора поліції ОСОБА_3 та старшого інспектора ВСР УГІ ГУНП капітана поліції ОСОБА_4 . За результатами службового розслідування встановлено, що 31.05.2023 близько 07:50 год мобільна група УГІ ГУНП прибула до вищевказаного підрозділу поліції для виконання своїх безпосередніх повноважень. Під час проведення інструктажу та перевірки готовності особового складу до заступання на службу працівниками УГІ ГУНП було виявлено, що інспектор сектору реагування патрульної поліції ВП № 1 Могилів-Подільського РВП майор поліції ОСОБА_5 , який відповідно до графіку чергувань заступав на добове чергування (з 08:00 год 31.05.2023 по 08:00 год 01.06.2023) у складі наряду поліції, прибув на інструктаж з ознаками алкогольного сп`яніння. На пропозицію поліцейських УГІ ГУНП пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі майор поліції ОСОБА_5 погодився, що зафіксовано на портативний відеореєстратор УГІ ГУНП, однак, проявивши нещирість та скориставшись тимчасовою відсутністю поряд працівників мобільної групи ГУНП, самовільно покинув приміщення відділення поліції, а також без інформування керівництва підрозділу поліції виїхав за межі території обслуговування ВП № 1 Могилів-Подільського РВП. У подальшому майор поліції ОСОБА_5 до виконання своїх службових обов`язків так і не приступив та причину своєї відсутності на робочому місці безпосередньому та прямому керівнику ВП № 1 Могилів-Подільського РВП не повідомив.

Відповідач вказує на те, що факт відсутності позивача на службі з 09:00 год по 15:00 год 31.05.2023 підтверджується актом про відсутність на службі без поважних причин, складеним 31.05.2023 о 15:00 год комісією з числа старшого інспектора кадрового забезпечення Могилів-Подільського РВП капітана поліції ОСОБА_6 , начальника СРПП ВП № 1 Могилів-Подільського РВП капітана поліції ОСОБА_7 та старшого інспектора-чергового чергової частини ВП № 1 Могилів-Подільського РВП капітана поліції ОСОБА_8 (акт від 31.05.2023 зареєстрований у ВП № 1 Могилів-Подільського під № 502/22712023). Про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 також свідчить рапорт капітана поліції ОСОБА_7 (безпосередній керівник), який доповів підполковнику поліції ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_5 31.05.2023 на службі був відсутній та не повідомив про причини своєї відсутності, які б дозволили йому не з`являтися на службу, а також те, що останній на телефонні дзвінки не відповідає.

Щодо висновку медичного огляду на стан сп`яніння від 31.05.2023, відповідно до якого ознак стану алкогольного сп`яніння у позивача не виявлено, то відповідач зазначає, що за результатами дослідження факту проходження позивачем такого огляду дисциплінарна комісія дійшла висновку про неможливість проходження ОСОБА_10 огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога ОСОБА_11 31.05.2023 о 09:05 год, а також наявність достатніх доказів, які це спростовують. Відтак висновок медичного огляду від 31.05.2023 № 2 комісією до уваги не брався.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що під час перебування об 11:33 год та об 11:35 год 31.05.2023 на території КНП "Крижопільський МЦ ПМСД" позивач під час розмови з працівниками УГІ ГУІПІ сказав, що не бажає проходити медичний огляд на стан сп`яніння через погане самопочуття, а пройде його пізніше (розмова зафіксована на портативний відеореєстратор). На думку відповідача, цим теж спростовується факт проходження позивачем медичного огляду на стан сп`яніння в КНП "Ямпільська територіальна лікарня" о 09:05 год 31.05.2023.

Отже, як зазначає відповідач, проведеним службовим розслідуванням встановлено, що 31.05.2023 у період часу з 09:00 до 15:00 го майор поліції ОСОБА_5 був відсутній на службі без поважних причин та що перебував на ранковому інструктажі у стані алкогольного сп`яніння, чим допустив порушення вимог частини 1, пунктів 1, 2, 6, 8, 14 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", абзаців 1, 2 пункту 1, абзацу 6 пункту 2 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських та пункт 4 частини 1 статті 40 КЗпП України.

При цьому відповідач зауважує, що під час призначення дисциплінарного стягнення враховувалися характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особа порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`яшують та обтяжують відповідальність, попередня поведінка поліцейського, його ставлення до служби, рівень кваліфікації. Разом з тим допущені ОСОБА_10 дисциплінарні проступки були грубими, дискредитують особу поліцейського та органи Національної поліції України і є несумісними з подальшим проходженням служби.

Таким чином, відповідач вважає оскаржувані накази правомірними та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Судове засідання від 18.09.2023 відкладено за клопотанням представника позивача.

20.09.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що аргументація відповідача, наведена у відзиві, зводиться лише до дублювання змісту висновку службового розслідування. Водночас відповідачем не надано жодних беззаперечних доказів на доведеність вини позивача та наявність в його діях складу кожного з порушень вимог чинного законодавства, які стали підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення. Крім того, як вважає представник позивача, відповідач не спростував позицію сторони позивача щодо неправомірності прийняття оскаржуваних наказів.

22.09.2023 до суду надійшли заперечення, в яких відповідач звертає увагу на додані до відзиву відеоматеріали. Відповідач зазначає, що на таких доказах зафіксовано, що позивач під час інструктажу та перед заступанням на добове чергування не висловлював будь-яких застережень щодо свого стану здоров`я, а на запитання майора поліції ОСОБА_3 про те, чи всі можуть нести службу, не відреагував. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що ОСОБА_5 не прибув на службу 31.05.2023 навіть після того, як на вимогу працівників УГІ ГУНП та через самовільне залишення позивачем приміщення підрозділу поліції було оголошено збір всього особового складу ВП № 1 Могилів-Подільського РВП, що додатково підтверджує факт вчинення ним прогулу. Також, на думку відповідача, звернення позивача зі скаргою на службу "102" ГУНП, здійснення ним виклику швидкої медичної допомоги через спецлінію "103", наполягання позивача під час обстеження в чергового лікаря КНП "Крижопільська ОЛІЛ" на госпіталізації, а в сімейного лікаря на відкритті лікарняного листа, треба розцінювати як дії, що були спрямовані на створення правового підґрунтя для не заступання на службу, а також уникнення проходження медичного огляду на стан сп`яніння в присутності працівників УГІ ГУНП та керівництва ВП № 1 Могилів-Подільського РВП.

Ухвалою суду від 27.09.2023 задоволено клопотання представника про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні від 04.10.2023 оголошено перерву для витребування додаткових письмових доказів.

В судовому засіданні від 23.10.2023 оголошено перерву з метою забезпечення технічної можливості для дослідження наявних у справі відеозаписів.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та надали пояснення, які загалом відповідають обґрунтуванню, наведеному у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представниця відповідача в судовому засіданні позов заперечила з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, в тому числі надані відповідачем відеозаписи, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України в період з вересня 2006 року до листопада 2015 року. З листопада 2015 року позивач проходив службу в Національній поліції України та перебував на різних посадах, зокрема з 14.09.2022 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП № 1 Могилів-Подільського РВП. Спеціальне звання позивача майор поліції.

За час проходження служби в поліції позивач 4 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Водночас на дату прийняття оскаржуваних наказів чинних дисциплінарних стягнень не мав.

За сумлінне виконання службових обов`язків та завдань, особистий внесок у забезпеченні законності та правопорядку, високу майстерність та професіоналізм, а також за забезпечення публічної безпеки і порядку в зоні проведення операції Об`єднаних сил на сході України позивач неодноразово нагороджувався грамотами та подяками, зокрема за підписами начальника ГУНП у Вінницькій області.

Відповідно до розстановки нарядів на 31.05.2023, затвердженої начальником ВП № 1 Могилів-Подільського РВП підполковником поліції ОСОБА_12 , о 08:00 год цього дня позивач мав заступати на добове чергування у складу наряду групи реагування патрульної поліції.

Під час проведення інструктажу та перевірки готовності особового складу до заступання на службу, який проводився близько 08:30 год 31.05.2023 в актовій залі підрозділу поліції, працівниками УГІ ГУНП капітаном поліції ОСОБА_13 та майором поліції ОСОБА_14 здійснено опитування присутніх поліцейських щодо знання ними нормативної бази та своїх службових обов`язків, а також перевірку водійських посвідчень у тих поліцейських, які є водіями службових транспортних засобів, у тому числі позивача.

Наприкінці інструктажу у капітана поліції ОСОБА_13 виникли підозри щодо перебування майора поліції ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки, на її думку, від ОСОБА_1 було чутно запах алкоголю з ротової порожнини. При цьому, як видно з матеріалів відеофіксації події, позивач з такими звинуваченнями не погодився та зазначив, що алкоголю не вживає. На пропозицію працівників УГІ ГУНП пройти медичний огляд позивач заперечень не висловлював, хоча такою вимогою був невдоволений.

Надалі, як зазначає позивач, через неправомірні, на його думку, наполягання на проходженні огляду на стан сп`яніння, йому стало погано та у нього різко підвищився артеріальний тиск. Відтак позивач спочатку пішов у туалет, а після цього залишив приміщення відділення поліції через службовий вхід та попрямував до лікарні, яка знаходилася недалеко (на камерах відеоспостереження зафіксовано, що позивач виходить з Могилів-Подільського РВП о 08:46 год).

Наступні події, які згідно з наявними у матеріалах справи доказами відбулися 31.05.2023 та які мають значення для справи, можна коротко узагальнити таким чином:

- близько 09:00 год позивач прибув у Ямпільську територіальну лікарню, де в порядку самозвернення пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння та отримав висновок медичного огляду за підписом лікаря-нарколога ОСОБА_11 ;

- о 09:01 год працівниками УГІ ГУНП Окунь та Павлюком оголошено збір по тривозі особового складу ВП № 1 Могилів-Подільського РВП через залишення майором ОСОБА_10 приміщення райвідділу;

- о 09:05 год (вочевидь з лікарні) позивач зателефонував на службу "102" ГУНП та усно поскаржився на керівництво ВП № 1 Могилів-Подільського РВП та працівників УГІ ГУНП, зазначивши при цьому, що він почуває себе погано, має підвищений тиск, про що повідомив керівництво та хотів відпроситися з роботи, на що керівництво не відреагувало та відмовилося замінити його у складі добового наряду, а також пропонує йому пройти медичний огляду на стан сп`яніння;

- о 09:06 год до чергової частини Могилів-Подільського РВП зі служби "102" надійшло повідомлення про скаргу майора поліції ОСОБА_1 ;

- о 09:20 год позивач звернувся за медичною допомогою на центральну оперативну диспетчерську "103" з приводу поганого самопочуття, зокрема повідомив, що йому "віднімає ноги" та "терпнуть руки";

- о 10:32 год позивача бригадою екстреної медичної допомоги доставлено у відділення екстреної (невідкладної) допомоги КНП "Крижопільська окружна лікарня інтенсивного лікування", де йому надано необхідну медичну допомогу (нормалізовано тиск) та направлено до сімейного лікаря;

- близько 11:15 год позивач звернувся на прийом до сімейного лікаря ОСОБА_15 в КНП "Крижопільський МЦ ПМСД" зі скаргами на біль у попереку, головний біль та запаморочення; оглядом позивача встановлено підвищений артеріальний тиск (170/100), який медичними засобами знижено до 140/80; на прохання позивача відкрити лікарняний надано відмову;

- об 11:33 год позивач вийшов від сімейного лікаря та у коридорі на нього чекали працівники УГІ ГУНП ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які під час розмови з позивачем неодноразово пропонували йому пройти в їх присутності медичний огляд на стан сп`яніння, на що позивач пояснив, що він перебуває на обліку як гіпертонік, алкоголю не вживає та погоджується пройти огляд, однак пізніше, оскільки має погане самопочуття та його "накололи" різними медичними препаратами, а тому він не знає чи можна у такому стані проходити огляд. При цьому на відеозаписах з портативного відеореєстратора можна побачити, що відповідне спілкування між позивачем та працівниками УГІ ГУНП відбувається протягом близько 20 хвилин, після чого позивач запитує чи він затриманий та, отримавши негативну відповідь, сідає в автомобіль (як пасажир) та від`їжджає;

- о 15:00 год комісією у складі старшого інспектора кадрового забезпечення Могилів-Подільського РВП капітана поліції Делян-Гітлан І., начальника СРПП ВП № 1 Могилів-Подільського РВП капітана поліції Жуковського О. та старшого інспектора-чергового чергової частини ВП № 1 Могилів-Подільського РВП капітана поліції ОСОБА_8 складено акт про відсутність на службі без поважних причин майора поліції ОСОБА_1 31.05.2023 з 09:00 по 15:00 год;

- о 16:09 год позивач переукладає декларацію із сімейним лікарем ЗПСМ Жабокрицької АЗПСМ ОСОБА_18 , який після огляду позивача встановлює йому діагноз та відкриває лікарняний лист (на період з 31.05.2023 по 11.06.2023).

Також судом встановлено, що наказом начальника ГУНП у Вінницькій області від 31.05.2023 № 799 призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни інспектором сектору реагування патрульної поліції ВП № 1 Могилів-Подільського РВП майором поліції ОСОБА_10 .

Для проведення службового розслідування вищевказаним наказом утворено відповідну дисциплінарну комісію. Водночас на час проведення службового розслідування майора поліції ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків.

З наказом про призначення службового розслідування позивача ознайомлено під підпис після виходу на службу з лікарняного 12.06.2023.

Проведеним розслідуванням дисциплінарна комісія на підставі зібраних та проаналізованих даних (пояснень, документів, довідок, відеозаписів з камер спостереження та портативних відеореєстраторів тощо) дійшла висновку про встановлення факту прибуття майора ОСОБА_1 для несення служби в стані алкогольного сп`яніння та його відсутність 31.05.2023 в період з 09:00 до 15:00 год на службі без поважних причин (вчинення прогулу).

За результатами службового розслідування дисциплінарною комісію запропоновано застосувати до майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції, визнавши такий захід пропорційним тяжкості скоєного поліцейським проступку.

На підставі висновку службового розслідування, який затверджено 29.06.2023, пунктом 1 наказу ГУНП у Вінницькій області від 05.07.2023 № 954 за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог частини 1, пунктів 1, 2, 6, 8, 14 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" та абзаців 1, 2 пункту 1, абзацу 6 пункту 2 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, а також пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі КЗПП України), а саме відсутності на службі без поважних причин більше трьох годин, вирішено застосувати до майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

У зв`язку з реалізацією вказаного дисциплінарного стягнення, наказом ГУНП у Вінницькій області від 11.07.2023 № 95 о/с майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", з 11.07.2023.

Вважаючи звільнення з роботи незаконним, позивач 10.08.2023 через свого представника звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом (надіславши позовну заяву поштою).

Оцінюючи спірні правовідносини та встановлені обставини справи, суд керується такими мотивами.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України № 580-VIII від 02 липня 2015 року "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02 липня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною першою статті 18 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 19 Закону № 580-VІІІ встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Так, Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут), у частині 1 статті якого визначено, що службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, як закріплено у частині другій статті 1 Дисциплінарного статуту, ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно з частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону № 580-VIII, зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених КУпАП. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком, як визначено у статті 12 Дисциплінарного статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначається Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом МВС від 07.11.2018 № 893 (далі Порядок № 893).

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. 1 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

За приписами п. 4 вказаного Розділу цього Порядку службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з п. 2 розділу VI цього Порядку підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Пунктом 7 Порядку № 893 визначено, що висновок службового розслідування підписують голова, заступник голови та члени дисциплінарної комісії.

У разі якщо за результатами службового розслідування в діях поліцейського встановлено склад дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія разом з висновком службового розслідування подає уповноваженому керівнику проект наказу про накладення на цього поліцейського дисциплінарного стягнення.

Відповідно до п. 1 Розділу VII Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку (частина перша статті 19 Дисциплінарного статуту).

Приписами частин третьої та восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту закріплено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія та керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до статті 21 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування. Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

За правилами частин першої та четвертої статті 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Верховний Суд у своїй практиці (постанові від 02.12.2020 у справі № 420/5368/18, від 30.07.2020 у справі № 802/1767/17-а та від 20.10.2020 у справі № 340/1502/19) у справах щодо притягнення працівників органів поліції до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення неодноразово зазначав, що питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

А у постанові від 17.11.2022 у справі № 480/9492/20 Верховний Суд зазначив, що правова оцінка судами правильності й обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Отже, в аспекті спірних правовідносин необхідно зазначити, що вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати, перш за все, склад дисциплінарного проступку у його діях.

Аналогічна правова позиція також відображена у постановах Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 160/12290/20 та від 21.07.2022 у справі № 160/11795/20.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для звільнення позивача ОСОБА_1 зі служби в поліції слугував висновок службового розслідування від 29.06.2023, проведеного за фактом порушення позивачем службової дисципліни.

Згідно з цим висновком позивач порушив вимоги частини 1, пунктів 1, 2, 6, 8, 14 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" та абзаців 1, 2 пункту 1, абзацу 6 пункту 2 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, а також пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі КЗПП України).

Водночас у провину позивачу поставлено дисциплінарний проступок, який фактично виразився, по-перше, у відсутності на службі 31.05.202023 в період з 09:00 по 15:00 год без поважних причин (прогул) та, по-друге, прибуття на службу в стані алкогольного сп`яніння.

Перевіряючи обґрунтованість кожного із зазначених висновків розслідування, суд виходить з таких міркувань.

Щодо прогулу, тобто відсутності позивача на службі без поважних причин більше трьох годин протягом робочого дня.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" судам роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

За висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 11.03.2020 у справі № 459/2618/17, прогул це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно або в цілому). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня.

Прогулом без поважних причин вважається полишення роботи без відповідного попередження роботодавця в установленому порядку про розірвання трудового договору або залишення роботи до закінчення строку попередження без згоди на це роботодавця, якщо такий договір укладено на невизначений строк; залишення без поважних причин особою, з якою укладено строковий трудовий договір, роботи до закінчення строку трудового договору; самовільне залишення молодим спеціалістом (молодим робітником) роботи, на яку його направили після закінчення відповідного навчального закладу, до закінчення строку обов`язкового відпрацювання; самовільне використання без погодження з роботодавцем днів відгулів, чергової відпустки тощо. Не може вважатися прогулом відсутність працівника на робочому місці за умови, що він присутній на підприємстві. Якщо працівник не залишив місця розташування підприємства, його не можна звільнити за прогул. До такого працівника можуть застосовуватися інші види дисциплінарного або громадського стягнення чи впливу.

Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення особи з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин її відсутності на роботі.

Відтак у справі, що розглядається, необхідно з`ясувати чи мала місце відсутність позивача на службі більше трьох годин протягом робочого дня, що, своєю чергою, зумовлює певні правові наслідки, а у разі підтвердження такої відсутності чи така відсутність позивача на службі обумовлюється поважними причинами.

Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника. Водночас вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі у трудовому законодавстві України не існує, а тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається виходячи з конкретних обставин.

Відповідно до усталеної судової практики причину відсутності працівника на роботі можна вважати поважною, якщо з`явленню на роботу перешкодили істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником, зокрема відсутність за станом здоров`я..

Позивач ОСОБА_1 не заперечує тієї обставини, що він дійсно був відсутній на службі у робочий день 31.05.2023 в період з 09:00 до 15:00 год, як це зазначено у висновку службового розслідування.

Однак позивач наголошує на тому, що вказана обставина була зумовлена поважними причинами, а саме різким погіршенням стану його здоров`я перед заступанням на добове чергування, необхідністю у зв`язку з цим звертатися за медичною допомогою, його перебуванням у медичних закладах та подальшим амбулаторним лікуванням з видачею лікарняного листа на період з 31.05.2023 до 11.06.2023.

Під час розгляду справи вищезазначені доводи позивача підтвердилися сукупністю належних й допустимих доказів, а саме:

- фактом звернення позивача ОСОБА_1 о 09:20 год 31.05.2023 на центральну оперативну диспетчерську "103" з повідомленням про погане самопочуття, наданням позивачу невідкладної медичної допомоги бригадою екстреної медичної допомоги, встановленням попереднього діагнозу: "Підвищений артеріальний тиск. Гіпертонічна хвороба II ст. Гіпертензивний криз, неускладнений" з подальшим доставленням позивача до відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги КНП "Крижопільська ОЛІЛ".

Наведене підтверджується: аудіозаписом розмови позивача із диспетчером швидкої медичної допомоги; відповіддю КНП "Крижопільська ОЛІЛ" від 25.07.2023 № 01/1021; карткою виїзду бригади екстреної медичної допомоги № 068613 від 31.05.2023; супровідним листком № 068613 від 31.05.2023 та талоном до цього супровідного листа із записами про час поступлення хворого у лікарню, скаргами хворого та встановленим діагнозом; відомостями із Журналу реєстрації амбулаторних пацієнтів із записом щодо поступлення хворого ОСОБА_1 до лікарні 31.05.2023 о 10:20 год; відповідями КНП "ВОЦЕМДМК ВОР" від 07.06.2023 № 06/798 та від 18.07.2023 № 06/972, якими підтверджено звернення позивача на лінію "103" з приводу поганого самопочуття, приїзд до позивача бригади швидкої медичної допомоги, встановлення йому попереднього діагнозу та доставлення до відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги КНП "Крижопільська ОЛІЛ"; поясненнями фельдшера з медичних невідкладних станів ОСОБА_19 , водія екстреної допомоги Тульчинської СЕМД ОСОБА_20 та лікаря КНП "Крижопільська ОЛІЛ" ОСОБА_21

- фактом звернення позивача ОСОБА_1 близько 11:15 год 31.05.2023 до сімейного лікаря ОСОБА_22 зі скаргами на стан здоров`я та надання йому цим лікарем медичної допомоги, що підтверджується: відповіддю КНП "Крижопільський МЦ ПМСД" від 24.07.2023 № 1062; поясненнями зазначеного лікаря; відеозаписами портативного реєстратора працівників УГІ ГУНП, на яких зафіксовано перебування позивача в приміщенні Крижопільського МЦ ПМСД; поясненнями старшого інспектора ВСР УГІ ГУН ОСОБА_23 та старшого інспектора з ОДВД УГІ ГУНП ОСОБА_24 , які підтвердили факт перебування позивача на прийомі у сімейного лікаря;

- фактом перебуванням позивача ОСОБА_1 у період з 31.05.2023 по 11.06.2023 на лікарняному з діагнозом "Дифузний шийний остеохондроз з сильним больовим синдромом. ГХ-II ст. Гіпертонічний криз", що визнається відповідачем та підтверджується: відповідями КНП "Крижопільський МЦ ПМСД" від 13.06.2023 № 813 та від 24.07.2023 № 1062; довідками лікаря Жабокрицької ЛА ЗПСМ ОСОБА_18 від 31.05.2023 та від 05.06.2023; відповіддю УФЗБО ГУНП у Вінницькій області від 13.10.2023 № 2407/29/01-2023, згідно з якою ОСОБА_5 дійсно перебував на лікарняному в період з 31.05.2023 по 05.06.2023, з 06.06.2023 по 11.06.2023, з 16.06.2023 по 21.06.2023, з 22.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 04.07.2023 та з 05.07.2023 по 10.07.2023;

- відповіддю КНП "Крижопільський МЦ ПМСД" від 13.06.2023 № 813, згідно з якою ОСОБА_1 з 2021 року перебуває на "Д" обліку з приводу діагнозу: "Гіпертонічна хвороба", що опосередковано підтверджує можливість раптового погіршення стану здоров`я позивача.

Суд особливо наголошує на тій обставині, що з 31.05.2023 ОСОБА_1 знаходився на лікарняному, що само собою спростовує висновок за результатами службового розслідування про відсутність позивача на службі без поважних причин цього дня.

Водночас той факт, що лікарняний був відкритий лікарем після 15:00 год 31.05.2023, вищезазначеної обставини не змінює, адже з правової точки зору та у службових відносинах позивач вважався таким, що 31.05.2023 був відсутній на роботі за станом здоров`я, безвідносно до якогось періоду робочого часу протягом цього дня.

Крім того, суд враховує, що відповідно до практики Верховного Суду (постанови від 27.06.2018 у справі №799/3487/16-ц та від 31.05.2018 у справі №324/1102/16-ц) відвідування лікаря є поважною причиною відсутності на роботі.

Тому, навіть якщо виходити з того, що позивача звільнено за відсутність на службі 31.05.2023 у період з 09:00 по 15:00 год, то, у будь-якому разі, така відсутність обумовлювалася поважними причинами, які полягали у погіршенні стану здоров`я позивача та необхідністю в отриманні медичної допомоги.

Отже, під час розгляду справи встановлено та підтверджується матеріали справи, що позивач був відсутній на службі 31.05.2023 з поважних причин, що не може розцінюватися як прогул та тягнути за собою дисциплінарну відповідальність.

Відтак висновок службового розслідування щодо порушення позивачем ОСОБА_1 вимог пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України суд вважає безпідставним, необґрунтованим і такими, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Покликання відповідача на інсценування позивачем свого незадовільного стану суд до уваги не бере, оскільки такі твердження ґрунтуються винятково на припущеннях та спростовується дослідженими судом доказами, в тому числі численними медичними документами, згідно з якими у позивача дійсно погіршився стан здоров`я, через що позивачу неодноразово протягом дня 31.5.2023 надавалася медична допомога, а також були встановлені конкретні медичні діагнози.

Крім того, суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач не повідомив керівництво за місцем служби про свій стан здоров`я та неможливість у зв`язку з цим виконувати службові обов`язки.

Суд враховує, що вже о 09:06 год 31.05.2023 до чергової частини Могилів-Подільського РВП надійшла інформації зі служби "102" про те, що майор поліції ОСОБА_1 скаржиться на керівництво ВП № 1 Могилів-Подільського РВП та працівників УГІ ГУНП, які не реагують на його погане самопочуття та відмовляються замінити його у складі добового наряду.

Вказана скарга позивача була зареєстрована в журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення, інші правопорушення та події Могилів-Подільського РВП за № 3526 від 31.05.2023 та у подальшому (02.06.2023) направлена для розгляду по суті в ГУНП у Вінницькій області.

Крім того, судом встановлено, що і керівництву ВП № 1 Могилів-Подільського РВП, і уповноваженим працівникам УГІ ГУНП було достовірно відомо про факт звернення 31.05.2023 майора ОСОБА_1 за медичною допомогою, виклик бригади швидкої медичної допомоги, його доправлення до лікарні, а також подальше звернення до сімейного лікаря за отриманням медичної допомоги.

При цьому суд зауважує, що у розпорядженні дисциплінарної комісії на час проведення службового розслідування та оформлення висновку від 29.06.2023 були усі дані, які свідчили про відсутність позивача на службі 31.05.2023 (з 09:00 до 15 год) з поважних причин (через погіршення стану здоров`я, перебування у лікарні та відвідування сімейного лікаря), а також про те, що з 31.05.2023 по 11.06.2023 позивач перебував на лікарняному, адже позивач надав відповідні підтверджуючі документи після виходу на службу 12.06.2023, що також підтвердила у своїх поясненнях старший інспектор СКЗ ВП № 1 Могилів-Подільського РВП Делян-Гітлан І.А.

Отже, при вирішенні справи суд виходить з того, що відповідач був обізнаний про причини відсутності позивач на службі 31.05.2023, мав у своєму розпорядженні усі потрібні відомості та документи для надання правильної і об`єктивної оцінки причин відсутності, проте зробив свої висновки за результатами службового розслідування односторонньо та без врахування істотних обставин та доказів.

Щодо перебування позивача на службі в стані алкогольного сп`яніння, то суд зазначає таке.

Відповідач стверджує, що склад дисциплінарного проступку в цій частині полягає у тому, що позивач з`явися на ранковий інструктаж 31.05.2023 у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим на підтвердження цих своїх доводів відповідач не надав суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу, на підставі якого вказану обставину можна було б вважати встановленою.

Як видно з матеріалів службового розслідування, не було здобуто відповідних переконливих даних і в ході проведення службового розслідування.

Фактично свої висновки в цій частині дисциплінарна комісія зробила лише на основі пояснень окремих працівників поліції, які зазначили, що відчули запах алкоголю з ротової порожнини позивача.

При цьому відповідач визнає, що будь-яких інших ознак алкогольного сп`яніння у позивача не було, як-от порушення координації рухів та мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, тощо. У цьому можливо пересвідчитись з наданих відповідачем та досліджених у судовому засіданні відеозаписів події, переглядом яких візуально неможливо встановити наявності у позивача ознак такого сп`яніння.

В цьому аспекті суд враховує, що проведеним розслідуванням у вину позивачу поставлено саме перебування на службі у стані алкогольного сп`яніння, а не відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка може бути самостійною підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Разом з тим під час розгляду справи відповідач не заперечував тієї обставини, що службовим розслідуванням не встановлено факту відмови позивача від проходження зазначеного медичного огляду і що працівники УГІ ГУНП, які власне ініціювали проходження позивачем цього огляду, не склали акту про відмову майора поліції ОСОБА_1 від добровільного проходження медичного освідування (огляду) у зв`язку з підозрою щодо перебування на службі (роботі) у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння, оскільки не вважали, що поведінка позивача свідчить про його відмову від проходження такого огляду.

Відтак, за наведених обставин та враховуючи відсутність як доказів перебування позивача в стані сп`яніння, так і доказів його відмови від проходження медичного огляду на виявлення такого стану, суд вважає, що висновок службового розслідування із констатацією перебування позивача на службі у стані алкогольного сп`яніння є таким, що зроблений необґрунтовано та безпідставно.

Окрім цього, зазначений висновок спростовується сукупністю наданих позивачем доказів, а саме:

- висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 31.05.2023, який складений лікарем-наркологом КНП "Ямпільська територіальна лікарня" ОСОБА_2 та згідно з яким у ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння;

- поясненнями лікаря-нарколога Ліннікова В.П. від 14.06.2023, який підтвердив свій висновок та факт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння в порядку самозвернення о 09:00 год 31.05.2023;

- результатами аналізів крові та сечі від 31.05.2023, що були здані ОСОБА_1 у зв`язку з його поступленням в КНП "Крижопільська ОЛІЛ";

- іншими медичними документами (амбулаторними картками, довідками лікаря), в яких зафіксовано погіршення стану здоров`я позивача 31.05.2023 та встановлення у зв`язку з цим діагнозів, але не відображено факту перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідач просить суд при вирішенні справи не брати до уваги медичний висновок лікаря-нарколога ОСОБА_2 від 31.05.2023, посилаючись на його недостовірність та ймовірне підроблення.

Разом з тим суд зауважує, що на дату ухвалення рішення у справі суду не надано жодних доказів, які б свідчили про недійсність вказаного висновку чи визнання його таким, що був оформлений з порушенням вимог чинного законодавства, або ж доказів притягнення лікаря до будь-якого виду юридичної відповідальності за видачу такого висновку (дисциплінарної, адміністративної, кримінальної).

Водночас доводи відповідача про фізичну неможливість оформлення цього висновку саме о 09:04 год 31.05.2023 ґрунтуються на припущеннях і, знову-таки, можуть бути предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо вчинення службового злочину, а не предметом доказування в адміністративній справі.

З матеріалів справи вбачається, що за фактом повідомлення ГУНП у Вінницькій області про можливе внесення недостовірних відомостей про проходження майором ОСОБА_1 31.05.2023 медичного огляду на стан сп`яніння до офіційного документу Могилів-Подільською окружною прокуратурою було відкрито кримінальне провадження № 0000072 від 11.07.2023.

Втім, як підтвердив у судовому засіданні представник відповідача, в ГУНП у Вінницькій області немає інформації про результати розслідування відповідного провадження.

З огляду на викладене та за відсутності інших спростовувальних доказів, суд приходить до переконання, що під час розгляду справи немає підстав визнавати цей медичний висновок як недопустимий доказ і як наслідок не брати його до уваги.

При цьому суд враховує, що факт звернення позивача 31.05.2023 до лікаря-нарколога з метою огляду на стан сп`яніння додатково підтверджується іншими доказами, окрім самого медичного висновку, а саме:

- власноручно написаною заявою ОСОБА_1 від 31.05.2023 з проханням провести його огляд на стан алкогольного сп`яніння, яка зберігається у КНП "Ямпільська територіальна лікарня" та була надана на вимогу дисциплінарної комісії;

- карткою амбулаторного медичного огляду на № 2 від 31.05.2023, оформленою у зв`язку з проходженням позивачем медичного огляду на стан сп`яніння;

- відповіддю КНП "Ямпільська територіальна лікарня" від 14.06.2023 № 01-4-439 про те, що згідно із записами медичної документації (журнал амбулаторного прийому) ОСОБА_1 31.05.2023 звертався до лікаря-нарколога поліклінічного відділення в порядку самозвернення з заявою на предмет обстеження на стан алкогольного сп`яніння;

- Журналом КНП "Ямпільська територіальна лікарня" реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у якому містяться відомості про проходження ОСОБА_1 о 09:05 год 31.05.2023 огляду на стан сп`яніння (діагноз "тверезий").

Крім того, оскільки суду не надано жодних належних й допустимих доказів на підтвердження відсутності у КНП "Ямпільська територіальна лікарня" і зокрема лікаря-нарколога Ліннікова В.П. повноважень щодо проведення медичного огляду позивача на стан сп`яніння (висновку службового розслідування, проведеного вищестоящим закладом охорони здоров`я чи іншим компетентним органом (установою), відповіді-роз`яснення Міністерства охорони здоров`я України, судового рішення про визнання відповідних дій незаконними тощо), суд вважає безпідставним і таким, що виходить за межі наданих повноважень висновок дисциплінарної комісії про те, що у вказаній лікарні питання проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння осіб, які звернулися самостійно, нормативно не врегульовано і що у лікарні не створено правове підґрунтя для діяльності лікарів щодо медичного огляду на стан сп`яніння осіб, які звернулися самостійно.

Відтак, з урахуванням зібраних у справі доказів, суд вважає, що відповідач необґрунтовано відхилив під час проведення службового розслідування наданий позивачем медичний висновок, визнавши його "завідомо неправдивим документом".

Отже, під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, також не довів правомірність висновку службового розслідування в частині перебування позивача на службі у стані алкогольного сп`яніння, що стало однією з фактичних підстав для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Підсумовуючи, суд приходить до переконання про незаконність звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у допущеному прогулі (відсутності більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин та з`явленні на ранковий інструктаж у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд наголошує, що звільнення з органів Національної поліції як вид стягнення є крайнім та найсуворішим заходом дисциплінарного впливу і повинно застосовуватись у виняткових випадках та за вчинення особливих дисциплінарних проступків.

Крім того, суд враховує положення статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, якою встановлено особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, зокрема відповідно до частини другої зазначеної статті Статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого звільнення зі служби в поліції.

Наведені законодавчі приписи є особливо актуальними зважаючи на те, що позивач тривалий час (з 2006 року) працює в органах МВС України (поліції), займав у тому числі керівні посади (наприклад, як видно із послужного списку, в період з 23.06.2021 по 19.01.2022 був заступником начальника ВП № 1 Тульчинського РВП), на момент проведення службового розслідування не мав діючих дисциплінарних стягнень, а натомість протягом останніх років неодноразово нагороджувався грамотами та подяками, зокрема за виконання обов`язків та завдань, спрямованих на збереження територіальної цілісності держави, забезпечення публічної безпеки і порядку в зоні проведення операції Об`єднаних сил на сході України.

Таким чином, за встановлених обставин справи та правого регулювання спірних правовідносин, суд доходить висновку, що звільнення позивача зі служби в поліції відбулося неправомірно і з порушенням законних прав позивача.

Відповідно, оскаржуваний наказ ГУНП у Вінницькій області від 05.07.2023 № 954 (пункт 1) та похідний від нього наказ ГУНП у Вінницькій області від 11.07.2023 № 95 о/с визнаються протиправними і такими, що підлягають скасуванню.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача у зв`язку з незаконним звільненням, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, належним правовим способом захисту порушених прав позивача у зв`язку з незаконним звільненням є його поновлення на раніше займаній посаді начальника сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області.

При цьому суд враховує правову позицію, наведену у постанові Верховного Суду від 13.08.2020 в справі № 821/3795/15-а.

У пунктах 46-48 зазначеної постанови Верховний Суд дійшов висновку, що за приписами частини першої статті 235 КЗпП України на орган, що розглядає трудовий спір, у разі з`ясування того, що звільнення працівника відбулось незаконно, покладається обов`язок поновлення такого працівника на попередній роботі (незалежно від скорочення посади, яку обіймав позивач). Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені у частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП України, а отже, установивши, що звільнення відбулося із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі. Відтак за результатами касаційного розгляду Верховний Суд скасував рішення суду першої та апеляційної інстанцій в частині зобов`язання відповідача вирішити питання про працевлаштування позивача на роботі (таке рішення було обумовлене скороченням посади, з якої позивача незаконно звільнили) та в цій частині прийняв нове рішення, яким поновив позивача на раніше займаній посаді.

Відтак суд доходить висновку про необхідність поновлення позивача на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП № 1 Могилів-Подільського РВП з дня незаконного звільнення, тобто з 11.07.2023.

Водночас рішення суду в цій частині необхідно звернути до негайного виконання в силу приписів ч. 7 ст. 235 КЗпП України та п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України.

Надаючи оцінку позовним вимогам щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Згідно з абз. 5 п. 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати. Період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до абз. "з" п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року (далі Порядок № 100), цей Порядок застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Абзацами 3, 4 пункту 2 Порядку № 100 передбачено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто, що передують дню звільнення.

Відповідно до довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у Вінницькій області від 25.08.2023 № 2021/29/01-2023 середньомісячна заробітна плата позивача на дату звільнення зі служби в поліції складала 16 546,62 грн, а середньоденна 542,51 грн.

Таким чином, оскільки на дату постановлення судом рішення період вимушеного прогулу позивача становить 3 місяці та 18 робочих днів (з 11.07.2023 до 06.11.2023 включно), у зв`язку з поновленням позивача на роботі на його користь підлягає стягненню середній заробіток в загальній сумі 59 405,04 грн (16 546,62х3 + 18х542,51).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Тому при виплаті присудженого позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідач повинен утримати та сплатити з присудженої суми податки та інші загальнообов`язкові платежі, в порядку та розмірах, визначених чинним законодавством.

При цьому, з урахуванням вимог п. 2 ст. 1 ст. 371 КАС України, рішення суду в частині стягнення на користь позивача заробітної плати за один місць в сумі 16 546,62 грн підлягає негайному виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

За змістом частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши надані ними докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що адміністративний позов належить задовольнити.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положень п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3474-VI "Про судовий збір", але разом з тим сплатив судовий збір у загальному розмірі 4294,40 грн, що підтверджується квитанціями АТ "ТАСКОМБАНК" від 10.08.2023 за №№ , , .

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 3474-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отож, відсутні правові підстави для вирішення судом питання про повернення позивачу сплаченого судового збору у вищенаведеному порядку та з вищезазначених підстав, оскільки позивач сплатив судовий збір помилково, за відсутності обов`язку щодо його сплати.

Тому суд доходить висновку, що позивач може повернути судовий збір за процедурою, визначеною Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295, 371 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 5 липня 2023 року № 954 "Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих поліцейських відділення поліції № 1 Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області", яким до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 11 липня 2023 року № 95 о/с про звільнення інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі пункту 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області з 11 липня 2023 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 липня 2023 року до 6 листопада 2023 року включно в сумі 59 405,04 грн (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста п`ять гривень 04 копійки), з відрахуванням при його виплаті податків та інших загальнообов`язкових платежів.

На підставі положень п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області та в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати за один місяць в розмірі 16 546,62 грн (шістнадцять тисяч п`ятсот сорок шість гривень 62 копійки), з відрахуванням при її виплаті податків та інших загальнообов`язкових платежів.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ):

2) представник позивача: адвокат Буряк Артем Юрійович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 001594 від 30.07.2019, адреса для листування: вул. Художня, 2, м. Львів, 79057);

3) відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050).

Повне судове рішення буде складено 13.11.2023.

Суддя Сало Павло Ігорович