Справа № 380/24778/23
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 рокусправа № 380/24778/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовський Р.М. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Львівської митниці, у якій просить суд:

-визнати протиправним та скасувати Рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/700015/2 від 29.05.2023;

-визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209180/2023/000831 від 29.05.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що твердження відповідача про ...відсутність відомостей, які унеможливлюють встановити суму яка понесена на транспортування товару не відповідає дійсності, оскільки при поданні митної декларації 23UA85U6 від 29.05.2023позивачем було долучено довідку б/н від 29.05.2023 де зазначено, що транспортні витрати до кордону України складають 200 евро, про що відповідач і сам зазначає у своєму Рішенні, як у графі 28 так і у графі 33. Відтак, позивач повідомив митний орган про загальну суму транспортних витрат у розмірі 200 евро. 14.08.2023 року позивачем на підставі ч.8ст.55 МК України подано заяву щодо перегляду рішення про коригування митної вартості та надано митному органу Акт про надання транспортних послуг від 25.05.2023 року, як документ, що додатково підтверджує вартість та факт проведення оплати за перевезення транспортного засобу. З огляду на оскаржуване Рішення, підставою здійснення відповідачем коригування заявленої митної вартості автомобіля слугувало те, що декларант не надав жодних платіжних документів, що підтверджують факт оплати коштів, що не дає можливості встановити вартість автомобіля марки DS7 Crossback, бувший у використанні, номер кузова НОМЕР_2 , обєм двигуна НОМЕР_3 , рік виготовлення 2018. Відповідно до копії рахунку-фактури (FacturaVAT-MARZA NR FAKTURA EXPORT ORYGINAL) №291/2023 від 22.05.2023 позивач придбав в Польщі у нерезидента-юридичної особи AKONTO EDWARD ZBANSKI (Woskrzenice male 74, 21- 500Biala Podlaska) транспортний засіб - легковий автомобіль, марки DS 7 Crossback, бувший у використанні, номер кузова НОМЕР_2 , обєм двигуна 1997 см3, рік виготовлення 2018, за ціною 14 250,00 євро. Вказаний документ містить усі необхідні реквізити сторін: продавця ОСОБА_2 та покупця ОСОБА_3 , а також відтиск печатки фірми продавця та підпис уповноваженої особи продавця. Окрім цього, рахунок-фактура містить відомості стосовно ідентифікації транспортного засобу марки DS 7 Crossback, бувший у використанні, номер кузова НОМЕР_2 , обєм двигуна 1997 см3, рік виготовлення 2018. Також рахунок-фактура містить запис про спосіб оплати «готівка», до оплати 14250,00 євро за вказаний автомобіль. Вищевказаний документ, є належним документом, що підтверджує вартість придбаного товару та містить всі необхідні реквізити для його ідентифікації, тобто відповідає вимогам частини другої статті 53 МК України. Позивач вважає, що відповідачем безпідставно та необгрунтовано прийнято рішення про неможливість визначення митної вартості за основним методом - ціною договору (контракту), оскільки подані декларантом документи для визначення митної вартості товару не містили розбіжностей, наявних ознак підроблення або не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Як свідчать зміст графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/700015/2 від 29.05.2023, у ній зазначено лише номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, №UA205050/2023/28674 від 18.04.2023. Однак відсутні пояснення щодо зроблених коригувань в порівнянні з товаром, який вказаний в митній декларації №UA205050/2023/28674 від 18.04.2023. Вважає оскаржуване Рішення необгрунтованим та безпідставним, оскільки не містить числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товару, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. Просив позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, у направленому на адресу суду відзиві на позовну заяву вказує на те, що під час здійснення митного контролю за митною декларацією від 29.05.2023 N°23UA85U6 (далі - МД) було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання було встановлено наступне: у рахунку-фактурі від 22.05.2023р. №291/2023 зазначені умови поставки EXW Віаіа Podlaska «Відправлення» (покупець несе всі витрати та ризики у зв`язку з перевезення товару від підприємства продавця до місця призначення), разом з тим надано довідку б/н від 29.05.2023 року, де зазначено, що транспортні витрати до кордону України складають 200 ЄВРО; в посередницькій фактурі 1204856 зазначено, що термін оплати буде вказано в рахунку фактурі, до митного оформлення не надано жодних платіжних документів які підтверджують факт оплати, тому неможливо встановити яка сума була сплачена за даний транспортний засіб; не надано документи, що засвідчують оплату за товар (банківські платіжні документи, касові або товарні чеки, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо оплати). Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Декларанту була скеровано вимога про надання додаткових документів. Декларант надав експортну декларацію країни відправлення 23PL301010E0684604 де вказано вартість 65946 PLN, що в перерахунку в евро станом на 24.05.2023 становить 14 637,87 ЄВРО, а в інвойсі зазначена сума 14 250 ЄВРО. Надіслані на вимогу митного органу документи не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів на вимогу не надано. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 26 (ст.60 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 18.04.2023 № UA205050/2023/28674, де рівень вартості товару зі схожими характеристиками становить 19250 Євро. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду 24 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши доводи представника позивача та відповідача, з`ясувавши обставини, на які позивач та відповідач посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступне.

На підставі рахунку-фактури (FacturaVAT-MARZA NR FAKTURA EXPORT ORYGINAL) №291/2023 від 22.05.2023 позивач придбав в Польщі у нерезидента- юридичної особи AKONTO EDWARD ZBANSKI (Woskrzenice male 74, 21-500Biala Podlaska) транспортний засіб - легковий автомобіль, марки DS, модель DS 7 Crossback, бувший у використанні, номер кузова НОМЕР_2 , обєм двигуна 1997 см3, рік виготовлення 2018 (надалі - транспортний засіб) за 14 250,00 евро.

З метою митного оформлення транспортного засобу на митниці призначення (ВМО №2МП «Городок») декларант ФОП ОСОБА_4 для митного оформлення транспортного засобу у режимі імпорту подав митну декларацію 23UA85U6 від 29.05.2023 року, в якій зазначено ціну товару 14250,00 евро (графа 42) за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість автомобіля), а саме рахунку-фактури №291/2023 від 22.05.2023, укладеного між ОСОБА_1 та юридичною особою-нерезидентом AKONTO EDWARD ZBANSKI.

Одночасно із митною декларацією декларантом було надано відповідачу наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) 291/2023 від 22.05.2023; Декларація про походження товару 291/2023 від 22.05.2023; Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 23.10.2018; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 29.05.2023; внутрішній договір (контракт) доручення НСМ 352512 23.05.2023; Договір про надання послуг митного брокера б/н від 24.05.2023; інші некласифіковані документи (перепустка№Е-133018) від 29.05.2023; інші некласифіковані документи (скрін варт) від 29.05.2023; інші некласифіковані документи (фото) від 29.05.2023; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України FK864082 від 12.01.2018; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України КС 944733 від 17.04.2013; митна декларація за якою було відмовлено у випуску товарів 23UA85U6 від 29.05.2023.

Додатково декларантом було надано експортну декларацію країни відправлення 23PL301010E0684604 від 24.05.2023 року.

Під час здійснення митного контролю за митною декларацією від 29.05.2023 N°23UA85U6 (далі - МД) було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах.

За результатами опрацювання було встановлено наступне:

- у рахунку-фактурі від 22.05.2023р. №291/2023 зазначені умови поставки EXW Віаіа Podlaska «Відправлення» (покупець несе всі витрати та ризики у зв`язку з перевезення товару від підприємства продавця до місця призначення), разом з тим надано довідку б/н від 29.05.2023 року, де зазначено, що транспортні витрати до кордону України складають 200 ЄВРО;

- в посередницькій фактурі 1204856 зазначено, що термін оплати буде вказано в рахунку фактурі, до митного оформлення не надано жодних платіжних документів які підтверджують факт оплати. Тому неможливо встановити яка сума була сплачена за даний транспортний засіб.

- не надано документи, що засвідчують оплату за товар (банківські платіжні документи, касові або товарні чеки, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо оплати).

Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

Декларанту була скеровано вимога наступного змісту:

-якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

-за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

-якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару;

-експортну МД;

-висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

На вимогу декларант надав експортну декларацію країни відправлення 23PL301010E0684604 де вказано вартість 65946 PLN, що в перерахунку в евро станом на 24.05.2023 становить 14 637,87 ЄВРО, а в інвойсі зазначена сума 14 250 ЄВРО.

Інших документів на вимогу не надано.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ.

Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 26 (ст.60 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III.

Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 18.04.2023 № UA205050/2023/28674, де рівень вартості товару зі схожими характеристиками становить 19250 Євро.

Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

За результатом розгляду поданих документів 29.05.2023 Відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/700015/2 та на його підставі видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209180/2023/000831 від 29.05.2023.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

При вирішенні спору по суті, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний Кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Порядок визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України.

Згідно з статтею 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МК України.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з статтею 374 Митного кодексу України товари, які ввозяться громадянами на митну територію України, підлягають оподаткуванню в порядку та на умовах, визначених законами України.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною другою статті 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 Митного кодексу України.

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості має право:

- упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

- письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МКУ додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Також, відповідно до положень частини 7 статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частиною першою статті 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною першою статті 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції) (частина друга статті 57 МК України).

Згідно з правилами частин третьої - шостої статті 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини четвертій статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, серед іншого, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Суд встановив, що позивач придбав в Польщі у нерезидента- юридичної особи AKONTO EDWARD ZBANSKI (Woskrzenice male 74, 21-500Biala Podlaska) транспортний засіб - легковий автомобіль, марки DS, модель DS 7 Crossback, бувший у використанні, номер кузова НОМЕР_2 , обєм двигуна 1997 см3, рік виготовлення 2018 (надалі - транспортний засіб) за 14 250,00 евро на підставі рахунку-фактури (FacturaVAT-MARZA NR FAKTURA EXPORT ORYGINAL) №291/2023 від 22.05.2023. У даному рахунку-фактурі визначено спосіб оплати готівка.

Ввезення транспортного засобу на територію України здійснювалось ОСОБА_5 , який представляв інтереси Позивача згідно з нотаріально посвідченою довіреністю від 23.05.2023 року реєстровий №222.

У графі 33 Рішення зазначено, що митна вартість імпортованого товару, не може бути визнана у зв`язку з невідповідністю вимогам пунктів 2а) та 26) статті VII ГАТТ.

За результатами опрацювання митної декларації від 29.05.2023 N°23UA85U6 було встановлено, що в рахунку фактурі від 22.05.2023 зазначені умови поставки EXW Biala Podlaska Відправлення (покупець несе всі витрати та ризики в зв`язку з перевезення товару від підприємства продавця до місця призначення), разом з тим подано довідку б/н від 29.05.2023 де зазначено, що транспортні витрати до кордону України складають 200 евро.

Щодо твердження митного органу про ...відсутність відомостей, які унеможливлюють встановити суму яка понесена на транспортування товару суд зазначає наступне.

Суд встановив, що при поданні митної декларації 23UA85U6 від 29.05.2023 позивач долучив довідку б/н від 29.05.2023 де зазначено, що транспортні витрати до кордону України складають 200 евро, про що відповідач і сам зазначає у своєму Рішенні, як у графі 28 так і у графі 33. Отже позивач повідомив митний орган про загальну суму транспортних витрат у розмірі 200 евро. 14.08.2023 року позивач подав заяву щодо перегляду рішення про коригування митної вартості та надано митному органу Акт про надання транспортних послуг від 25.05.2023 року, як документ, що додатково підтверджує вартість та факт проведення оплати за перевезення транспортного засобу.

Також за результатами митної декларації від 29.05.2023 N°23UA85U6 було встановлено, що в посередницькій фактурі 1204856 зазначено, що термін оплати буде вказано в рахунку фактурі, однак до митного оформлення не надано жодних платіжних документів які підтверджують факт оплати коштів. Тому неможливо встановити яка сума була оплачена за транспортний засіб.

Стосовно вказаного твердження митного органу суд зазначає наступне.

Рахунок-фактура (FacturaVAT-MARZA NR FAKTURA EXPORT ORYGINAL) №291/2023 від 22.05.2023 містить відомості щодо придбаного автомобіля марки DS7 Crossback, бувший у використанні, номер кузова НОМЕР_2 , обєм двигуна 1997 см3, рік виготовлення 2018, які в повному обсязі відповідають відомостям, зазначеним у Свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 23.10.2018, митній декларації країни відправлення №23PL301010E0684604 від 24.05.2023 року.

Також рахунок-фактура містить запис про спосіб оплати «готівка», до оплати 14250,00 євро за вказаний автомобіль.

У вказаному випадку факт набуття права власності підтверджується рахунком-фактурою №291/2023 від 22.05.2023, який є одним із документів, що відповідно до пункту 4 частини другої статті 53 МК України і підпункту "б" пункту 2 Розділу І Правил № 1118 підтверджує митну вартість товару, та є одними із видів інших документів на підтвердження обставини придбання транспортного засобу.

Також 14.08.2023 року позивач керуючись правом на підставі ч.8ст.55 МК України подав заяву щодо перегляду рішення про коригування митної вартості та надав митному органу копію доказу підтвердження оплати за транспортний засіб (чек) №291/2023 від 22.05.2023.

Вищевказаний документ підтверджує вартість придбаного товару та містить всі необхідні реквізити для його ідентифікації, тобто відповідає вимогам частини другої статті 53 МК України.

Верховний Суд у постанові від 13.02.2018 справи № 803/1112/17 зазначив: «... З приводу посилання відповідача на ненадання ОСОБА 2 банківських платіжних документів, суд касаційної інстанції з огляду на встановлені в судових рішеннях обставини зазначає, що запитувані митницею документи у позивача були відсутні та не могли бути надані з об`єктивних причин, так як товар оплачувався готівкою без банківських платежів. У даному випадку колегія суддів вважає, що ненадання позивачем банківського платіжного доручення не може бути підставою для коригування митної вартості за наявності інших документів (рахунка-фактури, акта приймання- передачі автомобіля), які є достатніми, підтверджують числові значення усіх складових митної вартості імпортованого товару та не містять розбіжностей. Разом з тим, ненадання додаткових документів, у тому числі і висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, знову ж таки якщо подані декларантом документи, відповідно до частини другої статті 53 МК України, підтверджують числові значення усіх складових митної вартості товару та не містять розбіжностей. Неподання декларантом зазначених документів під час митного оформлення, за відсутності обгрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості...».

Відповідно до ч.9 ст.55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому разі надане забезпечення сплати митних платежів відповідно повертається (вивільняється) або використовується для сплати відповідних митних платежів.

Суд вважає, що декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару, а підстав для невизнання позивачем заявленої митної вартості не було.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2021 року у справі N 815/3976/16, а також в постановах Верховного Суду у справах N 821/1617/17 від 14.08.2018 року, N 815/6827/17 від 29.01.2019 року, N 804/2256/16 від 12.11.2021 року, N 1/380/2019/002016 від 04.11.2021 року N 480/3558/19 від 17.11.2021 року, у яких суд прийшов до висновку, що витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 N 598 (далі - Правила), встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі N 820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні даного рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.

Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Статтею 55 Митного кодексу встановлено порядок коригування митної вартості товарів. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Додатково, суд вважає за необхідне звернути увагу на застосування Відповідачем ст.64 МК України при застосуванні резервного методу визначення митної вартості.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вбачається наступне: «Застосовано метод 2ґ ( (ст.64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 18.04.2023 № UA205050/2023/28674, де рівень вартості товару зі схожими характеристиками становить 19250 Євро.

Однак відсутні пояснення щодо зроблених коригувань в порівнянні з товаром, який вказаний в митній декларації №UA205050/2023/28674 від 18.04.2023.

Рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/700015/2 від 29.05.2023 не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209180/2023/000831 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/70015/2 від 29.05.2023 в порушення пунктів 1, 2 і 4 частини другої статті 55 МК України не містить: належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, заявленої декларантом;

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн, суд зазначає наступне.

Приписами частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Разом із тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом пропорційності, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу (документів), витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підтвердження факту понесення таким витрат позивач подала до суду копію договору про надання правової допомоги №11/10/23 від 11.10.2023, акт приймання наданих послуг на підставі вказаного договору, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Брегей Ірини Стефанівни серії ЛВ №000978 та ордер на надання правничої (правової) допомоги адвоката Брегей І.С. серії ВС №1236529.

Суд проаналізував акт виконаних робіт про послуги, надані адвокатом (надання консультацій з юридичних питань, аналіз переданої Клієнтом документації, що лягла в основу обґрунтування позовних вимог у справі, підготовка та подання позовної заяви до Львівського окружного адміністративного суду.

Оцінюючи характер наданої правової допомоги суд враховує, що ця справа є незначної складності, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, правові висновки у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у задовго до подання позову.

При визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 826/8890/18.

Суд зазначає, що позивач вільний у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що вказану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання як справу незначної складності, з огляду на наявність усталеної судової практики у цій категорії спорів, суд дійшов висновку, що зазначений гонорар не є співмірним з обсягом проведеної роботи і вважає за можливе стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати: Рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/700015/2 від 29.05.2023 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209180/2023/000831 від 29.05.2023.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка Т., 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 2960,81 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка Т., 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБрильовський Роман Михайлович