Справа № 280/8211/23
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року Справа № 280/8211/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати неправомірними дії відповідача щодо не зарахування до трудового стажу позивача періоди роботи в СП N&B з 06.12.1993 по 01.01.1995, період роботи у Виробничо-комерційному філіалі №1 «Флетч» ЛТД з 04.01.1995 по 23.12.1997, період роботи з 04.01.1998 по 30.05.2001;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу з 17.07.2023 до загального трудового стажу періоди роботи в СП N&B з 06.12.1993 по 01.01.1995, період роботи у Виробничо-комерційному філіалі №1 «Флетч» ЛТД з 04.01.1995 по 23.12.1997, період роботи з 04.01.1998 по 30.05.2001, з нарахуванням і виплатою недоотриманої позивачем суми пенсії.

Ухвалою суду від 09.10.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі, а розгляд адміністративної справи призначено без виклику/повідомлення сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем під час призначення позивачу пенсії протиправно не було зараховано до стажу позивача періоди роботи в СП N&B з 06.12.1993 по 01.01.1995, період роботи у Виробничо-комерційному філіалі №1 «Флетч» ЛТД з 04.01.1995 по 23.12.1997, період роботи з 04.01.1998 по 30.05.2001, чим порушено його право на пенсійне забезпечення у встановленому розмірі. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначив, що відповідачем правомірно не враховано до стажу позивача спірні періоди, оскільки за період роботи в СП N&B з 06.12.1993 по 01.01.1995 в записі про звільнення виправлено рік, за період роботи у Виробничо-комерційному філіалі №1 «Флетч» ЛТД з 04.01.1995 по 23.12.1997 дата прийняття на роботу не співпадає з датою наказу на прийняття (наказ №4 від 18.07.1995) та в наказі про звільнення виправлена дата наказу, не враховано період роботи з 04.01.1998 по 30.05.2001 дата наказу про прийняття не читабельна, та наявне виправлення, запис про звільнення не завірено підписом відповідальної особи. Відповідач зазначає, що для зарахування відповідних періодів до страхового стажу, позивачу необхідно надати уточнюючі документи, які передбачені пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, з огляду на наступне.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що з 17.07.2023 позивач перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримую пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 06.09.2023 №14470-14820/Б-02/8-0800/23 позивача повідомлено про те, що під час призначення пенсії до стажу позивача не зараховано період роботи в СП N&B з 06.12.1993 по 01.01.1995 в записі про звільнення виправлено рік, за період роботи у Виробничо-комерційному філіалі №1 «Флетч» ЛТД з 04.01.1995 по 23.12.1997 дата прийняття на роботу не співпадає з датою наказу на прийняття (наказ №4 від 18.07.1995) та в наказі про звільнення виправлена дата наказу, не враховано період роботи з 04.01.1998 по 30.05.2001 дата наказу про прийняття не читабельна, та наявне виправлення, запис про звільнення не завірено підписом відповідальної особи.

Позивач, не погодившись з правомірністю дій відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 2 Порядку №637, у разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд зазначає, що за періоди роботи позивача в СП N&B з 06.12.1993 по 01.01.1995 та з 04.01.1998 по 30.05.2001 зазначені у трудовій книжці, і хоча містять певні недоліки (виправлення), проте такі недоліки не перешкоджають їх зарахуванню до трудового стажу позивача.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи у Виробничо-комерційному філіалі №1 «Флетч» ЛТД з 04.01.1995 по 23.12.1997, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях (далі Інструкція №58).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників підприємств, установ і організацій (надалі підприємств) усіх форм власності, які пропрацювали на них понад 5 днів, включаючи осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно пункту 2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, запис про прийняття на роботу вноситься до трудової книжки після видання наказу про прийняття робітника на роботу, а відповідно дата прийняття на роботу працівника не може передувати даті винесення відповідного наказу.

В даному випадку, з трудової книжки позивача встановлено, що у записі №5 зазначено про те, що позивача прийнято на посаду виробничо-комерційного філіалу №1 «Флетч» ЛТД з 04.01.1995, підстава наказ №4 від 18.07.1995.

Тобто, з трудової книжки виходить, що наказ про прийняття на роботу був виданий через шість місяців після працевлаштування, що є суттєвою розбіжністю та обґрунтовано викликало сумніви у органу Пенсійного фонду щодо роботи позивача протягом зазначеного періоду.

Більш того, позивачем до матеріалів справи долучено виписку з протоколу від 18.07.1994 №4 зборів засновників ТОВ «Флетч» ЛТД, відповідно до якого позивача затверджено директором ВКФ №1.

Проте, протягом зазначеного періоду позивач працював у СП N&B (з 06.12.1993 по 01.01.1995).

Суд зазначає, що позивачем ані до матеріалів справи, ані до Пенсійного фонду, не надано довідок, архівних документів, тощо, які б могли підтвердити факт його працевлаштування до ВКФ №1 ТОВ «Флетч» ЛТД саме з 04.01.1995.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що період роботи позивача у Виробничо-комерційному філіалі №1 «Флетч» ЛТД саме з 04.01.1995 по 23.12.1997 має бути підтверджений, відповідно до положень Порядку №637.

А відповідно позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до трудового стажу період з 04.01.1995 по 23.12.1997 задоволенню не підлягає.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в СП N&B з 06.12.1993 по 01.01.1995, та з 04.01.1998 по 30.05.2001.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 з 17.07.2023 до загального трудового стажу періоди роботи в СП N&B з 06.12.1993 по 01.01.1995 та період роботи з 04.01.1998 по 30.05.2001, з нарахуванням і виплатою недоотриманої суми пенсії.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова