Справа № 380/21030/23
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 рокусправа № 380/21030/23
місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Славської селищної ради Стрийського району Львівської області про визнання порушення права

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (надалі - позивач) до Славської селищної ради Стрийського району Львівської області , місцезнаходження: 82660, Львівська область, смт. Славське, вул.Івасюка, 24 (надалі - відповідач), у якій просить суд:

- визнати порушення Славською селищною радою права на інформацію, а саме несвоєчасне надання відповіді та інформації на запит на отримання публічної інформації від 04.07.2023.

Ухвалою від 11.09.2023 суддя залишив позовну заяву без руху для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений строк позивач недоліки позовної заяви усунув.

Ухвалою від 02.10.2023 суддя звільнив позивача від сплати судового збору.

Ухвалою від 02.10.2023 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.07.2023 позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації. Вказаний запит відповідач отримав 11.07.2023, проте відповідь на нього надав з порушенням троку, передбаченого статею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме листом від 21.07.2023 №02-18/1045. Вказаний лист відправлений відповідачем електронною поштою позивачу 26.07.2023. Жодних повідомлень про продовження строку розгляду звернення до позивача не надходило.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, що згідно з частиною шостої статті 162 КАС України не перешкоджає розгляду та вирішенню справи за наявними матеріалами.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач звернувся до відповідача із запитом на інформацію, що подається фізичними особами відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 04.07.2023, у якому просив надати відповідь на такі запитання:

1) повідомити точну дату, коли на адресу позивача проживання засобами поштового зв`язку було надіслано лист з документом №01-18/247 від 14.03.2023. Також цікавить інформація про присвоєння документам вихідних номерів чи реєстрації в системі внутрішнього документообігу, а саме відправлення поштового листа з документом №01-18/247 від 14.03.2023 засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта»;

2) надати копію розрахункового документа (або ж витяг), який було отримано відповідачем за фактом користування послугами поштового зв`язку, а саме: відправлення на адресу позивача поштового листа з документом №01-18/247 від 14.03.2023. Якщо запитувані документи відсутні у розпорядженні, просив про це повідомити у передбачений Законом спосіб;

3) повідомити реєстраційний номер та дату документів, які створив відповідач і де було зафіксовано дату ліквідації (прибирання) звалища неподалік оздоровчого табору «Політехнік», про яке було повідомлено листом Держекоінспекції у Львівській області №03-147 від 12.01.2021. Надати копію (або ж витяг) такого документа. Якщо ж документ, де було зафіксовано дату ліквідації (прибирання) звалища неподалік оздоровчого табору «Політехнік» був вилучений правоохоронними органами, просив надати витяг з документа, що підтверджує таке вилучення;

4) повідомити реєстраційний номер та дату документів, що створив відповідач і де зафіксовано дату засідання Комісії з питань поводження з безхазяйними відходами Славської селищної ради (або іншої комісії, яка має подібні повноваження) з приводу інформації, скеровані листом №03-147 від 12.01.2021 про стихійне сміттєзвалище неподалік оздоровчого табору «Політехнік». Надати копію (або ж витяг) такого документа. Якщо ж документ був вилучений правоохоронними органами, просив надати витяг з документа, що підтверджує таке вилучення.

Вказаний запит скерований позивачем відповідачу рекомендованим поштовим відправленням № 147. Згідно з даними трекінгу поштових відправлень на сайті АТ «Укрпошта» рекомендоване поштове відправлення № 147 вручене одержувачу 11.07.2023.

Суд встановив, що відповідь на запит позивача від 04.07.2023 відповідач надав листом від 21.07.2023 №02-18/1045. Вказаний лист скерований на електронну пошту позивача 26.07.2023.

Вважаючи, що відповідач порушив строк розгляду його запиту, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частинами першою та другою статті 7 Закону України від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію» (надалі - Закон №2657-XII) передбачено, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (стаття 34 Конституції України).

Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (стаття 5 Закону №2657-XII).

Відповідно до статті 1 Закону України від 13.01.2011 №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє (пункти 1 та 2 частини першої статті 3 Закону №2939-VI). Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (пункт 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VI).

Розпорядниками інформації для цілей вказаного Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI).

Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону № 2939-VI усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися згаданим Законом.

Кожна особа має право знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом (пункт 1 частини першої статті 10 Закону № 2939-VI). Оскільки Закон № 2939-VI гарантує відповідне право кожній особі, то його реалізація не залежить від того, чи така особа є приватною, чи перебуває на публічній службі.

Право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (частина друга статті 6 Закону №2657-XII).

Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств (пункт 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція)). Здійснення таких свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду (пункт 2 статті 10 Конвенції).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на свободу вираження поглядів із гарантіями статті 10 Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту пункту 2 вказаної статті, а також чи є відповідний захід необхідним у демократичному суспільстві з метою досягнення такої мети, зокрема чи є він пропорційним останній. Втручання становитиме порушення гарантій статті 10 Конвенції, якщо воно не відповідатиме будь-якому з означених критеріїв.

Стаття 10 Конвенції не надає фізичним особам права на доступ до інформації, яка знаходиться в розпорядженні держави. Але таке право може виникнути, по-перше, якщо поширення інформації передбачається судовим рішенням (яке у цій справі відсутнє), і, по-друге, коли доступ до інформації має важливе значення для реалізації права на свободу вираження поглядів, і відмова в її наданні є втручанням у це право (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2016 у справі «Угорський Гельсінський Комітет проти Угорщини» (Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary, заява № 18030/11, пункт 156) і від 26.03.2020 у справі «Центр демократії та верховенства права проти України» (Centre for Democracy and the Rule of Law v. Ukraine, заява № 10090/16, пункт 96)).

Велика Палата Європейського суду з прав людини у рішенні від 08.11.2016 у справі «Угорський Гельсінський Комітет проти Угорщини» («Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary») (заява № 18030/11) вказала, що те, наскільки заборона доступу до інформації є втручанням у права заявника на свободу вираження поглядів, слід оцінювати у кожному конкретному випадку та з урахуванням його особливих обставин (§ 157). Для цього мають бути оцінені такі критерії (§ 158-170):

- Мета запитувача. Необхідно встановити, чи справді отримання інформації є необхідним для реалізації запитувачем інформації його функції зі сприяння публічній дискусії з суспільно важливих питань, і чи справді ненадання інформації створить суттєву перешкоду свободі вираження поглядів;

- Характер запитуваної інформації. Інформація, дані або документи, щодо яких вимагається доступ, повинні відповідати вимогам трискладового тесту, тобто збиратися в цілях задоволення саме суспільного інтересу;

- Особлива роль запитувача інформації в отриманні та поширенні її серед громадськості. Розраховувати на захист свого права на доступ можуть, насамперед, журналісти, науковці, громадські активісти, зокрема блогери та популярні користувачі соцмереж, громадські організації, діяльність яких пов`язана з питаннями, що становлять суспільний інтерес, а також автори творів з означених питань;

- Готовність і доступність запитуваної інформації. Надання інформації не повинно накладати на державні органи надмірного тягаря зі збирання й обробки даних.

Доведення дотримання вказаних критеріїв покладається на позивача-запитувача інформації. Особа, у розпорядженні якої знаходиться відповідна інформація та якій адресований запит на інформацію, має перевірити останній на предмет наявності в ньому відповідного обґрунтування.

Частинами першою-другою статті 19 Закону №2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту, але з дотриманням, зокрема, пункту 1 частини першої статті 10 Закону №2939-VI.

Щодо доводів позивача про недотримання встановленого законом строку надання інформації на запит на інформацію від 04.07.2023 відповідно до Закону №2939-VI, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Суд встановив, що позивач звернувся до відповідача із запитом від 04.07.2023 про надання публічної інформації, відповідно до Закону № 2939-VI. Вказаний запит скерований позивачем відповідачу рекомендованим поштовим відправленням № 147. Згідно з даними трекінгу поштових відправлень на сайті АТ «Укрпошта» рекомендоване поштове відправлення № 147 вручене одержувачу 11.07.2023.

Суд встановив, що відповідь на запит позивача від 04.07.2023 відповідач надав листом від 21.07.2023 №02-18/1045. Вказаний лист скерований на електронну пошту позивача лише 26.07.2023.

Вирішуючи питання про належність виконання відповідачем обов`язку щодо розгляду запиту, суд враховує правові позиції Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, викладену у постановах у справах №805/3869/17-а від 29.10.2020, №520/421/20 від 26.02.2021, згідно з якими, належними доказами надання (надсилання) відповіді є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття (пункт 66 Правил № 270), опис вкладення у цінний лист, зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, докази направлення електронною поштою або розписка про отримання у разі вручення заявнику особисто. Суд наголошує, що проставляння вихідної дати на документі свідчить лише про дату складання документу, а не про дату його відправлення.

Таким чином, обов`язок відповідача щодо надання відповіді на запит вважається виконаним у момент направлення відповіді електронною поштою. Вказана позиція суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.02.2021 у справі № 460/1684/19.

З урахуванням викладеного, суд констатує факт пропуску відповідачем строку надання відповіді на запит позивача від 04.07.2023.

Отже, доводи позивача щодо недотримання встановленого законом строку надання інформації на запит на інформацію від 04.07.2023 є обґрунтованими.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої статті 55 Конституції України та статті 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, стаття 20 Закону № 2939-VI встановлює обов`язок дотримання строків для надання відповіді, а стаття 24 згаданого Закону відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Тобто, відповідно до вимог статті 55 Конституції України з урахуванням положень статей 20, 24 Закону №2939-VI, у разі встановлення порушень, до повноважень суду відноситься визнання дії або бездіяльності протиправними.

До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 18.12.2018 у справі №800/201/17 та Верховний Суд у постановах від 16.01.2020 у справі №580/1747/16-а, від 16.01.2020 у справі №580/1832/16-а.

У межах цього спору позивач просить суд визнати порушення Славською селищною радою права на інформацію, а саме несвоєчасне надання відповіді та інформації на запит на отримання публічної інформації від 04.07.2023.

Суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 26.02.2021 у справі № 460/1684/19, згідно з якою факт несвоєчасного ненадання відповіді на запит слід розуміти як бездіяльність.

Ураховуючи викладене, суд висновує, що не надавши відповідь на запит у встановлений Законом №2939-VI строк, відповідач допустив протиправну бездіяльність, тому захистити порушене право позивача на своєчасне отримання інформації можливо лише шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача.

До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 19.03.2019 у справі № 800/369/17.

У зв`язку з цим, відповідно до частини другої статті 9 КАС України з метою ефективного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Славської селищної ради Стрийського району Львівської області щодо недотримання встановленого законом строку надання ОСОБА_1 відповіді на запит на інформацію від 04.07.2023 відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI.

Згідно із статею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина перша статті 77 КАС України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частина друга статті 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Славської селищної ради Стрийського району Львівської області про визнання порушення права задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Славської селищної ради Стрийського району Львівської області щодо недотримання встановленого законом строку надання ОСОБА_1 відповіді на запит на інформацію від 04.07.2023 відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя А.Г. Гулик