Справа № 480/4482/22
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 р. Справа № 480/4482/22

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.10.2022, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 10.10.22 по справі № 480/4482/22

за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області щодо невинесення наказів про нарахування та виплату ОСОБА_1 у період починаючи з 24.02.2022 по час дії такої постанови додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року № 168; визнати дії Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області протиправними щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. щомісячно, починаючи з 24.02.2022 по закінчення воєнного стану, а у період бойових дій на території області, а саме, з 24.02.2022 по 07.04.2022, включно при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районі у період здійснення зазначених заходів, розмір додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. не було зараховано та не виплачено, щомісяця, пропорційно часу участі у таких діях та заходах на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області винести накази про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року № 168; зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Сумській області на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64 під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року № 168; зобов`язання Територіального управління Служби судової охорони у Сумській на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з врахуванням всіх належних складових грошового забезпечення, преміювання, інших заохочувальних виплат та відповідно до наказів про нарахування та виплати ОСОБА_2 здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. щомісячно, починаючи з 24.02.2022 по закінчення воєнного стану (часу дії постанови), а у період бойових дій на території області, а саме з 24.02.2022 року по 07.04.2022 включно при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районі у період здійснення зазначених заходів, здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень, яку не було нараховано та не виплачено, щомісяця, пропорційно часу участі у таких діях та заходах на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію, Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.10.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області щодо невинесення наказу про виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової винагороди в розмірі 30000 грн, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022.

Визнано протиправними дії Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової щомісячної винагороди у розмірі 30000 грн, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, у період з 24.02.2022 по 01.06.2022.

Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Сумській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову щомісячну винагороду у розмірі 30000 грн, встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, за період проходження служби з 24.02.2022 по 01.06.2022.

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у визнанні протиправною бездіяльності та зобов`язанні нарахувати та виплатити додаткову щомісячну винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, за період, починаючи з 01.06.2022 до дня прийняття судом рішення, у розмірі 30000 гривень щомісячно та нову постанову, якою визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області щодо не нарахування та не виплати додаткової щомісячної винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 24.02.2022 до 18.07.2022 у розмірі 30000 гривень щомісячно, а, починаючи з 19.07.2022 до 10.10.2022, у розмірі до 30000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць; зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Сумській області нарахувати і виплатити позивачу додаткову щомісячну винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 24.02.2022 до 18.07.2022 у розмірі 30000 гривень щомісячно, а починаючи з 19.07.2022 до 10.10.2022 (день ухвалення судом першої інстанції рішення) у розмірі до 30000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що у період до 19.07.2022 редакція п. 1 Постанови № 168 передбачала фіксовану суму винагороди для співробітників Служби судової охорони, а тому саме такою редакцією у спірний період з 24.02.2022 до 18.07.2022 відповідач повинен був керуватися для здійснення виплати додаткової винагороди, а, починаючи з 19.07.2022 до 10.10.2022, - у розмірі до 30000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць. Отже, позивач у період з 24.02.2022 до цього часу, перебуваючи на службі в ТУ ССО у Сумській області, виконуючи завдання із забезпечення охорони та підтримання громадського порядку у Сумському окружному адміністративному суді, у період з 24.02.2022 та станом на день прийняття судом рішення мав право на отримання додаткової щомісячної винагороди встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022. Стверджує, що суд першої інстанції не врахував, що його позов спрямовано на захист порушеного права саме щодо ненарахування та не отримання ним належних сум додаткової винагороди, а тому, враховуючи нормативно встановлений розмір додаткової щомісячної винагороди, належним способом захисту його прав є зобов`язання ТУ ССО у Сумській області нарахувати і виплатити позивачу додаткову щомісячну винагороду, встановлену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 24.02.2022 до 18.07.2022 у розмірі 30000 гривень щомісячно, а, починаючи з 19.07.2022 до дня ухвалення судом рішення, - у розмірі до 30000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

Також не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення, та висновки суду не відповідають обставинам справи. Апелянт вказує, що бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, однак у затвердженому Службою судової охорони кошторисі Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області на 2022 рік видатки на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, не передбачалися та не затверджувалися.

Звертає увагу, що маючи затверджений кошторис Управління на 2022 рік щодо грошового забезпечення співробітників Управління, керівник Управління не має права видавати накази Управління щодо витрачання затвердженого та не збільшеного, у встановленому законодавством порядку, кошторису, без його відповідного збільшення центральним органом Управління Служби, який ці кошти мав отримати від ДСА України, що прирівнює до нецільового використання бюджетних коштів, тобто витрачання на цілі, що не відповідають бюджетним асигнуванням.

Крім того, апелянт вказує, що Постановою КМУ від 07.07.2022 №793 внесено зміни до Постанови КМУ від 28.02.2022 №168, які набирають чинність з дня їх опублікування та застосовуються з 24.02.2022. Зазначену Постанову доповнено пунктом 21, відповідно до якого порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією Постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів, до яких входить і ДСА. А так як такий порядок затверджено ДСА України лише 31.10.2022, то на момент прийняття судом першої інстанції рішення була відсутня можливість видати накази про нарахування та виплату зазначеної додаткової винагороди.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, зважає на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач з 01.01.2021 проходить службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Сумській області на посаді контролера ІІ категорії другого відділення другого взводу охорони першого підрозділу охорони, відповідно до наказу Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області № 291 о/с від 31.12.2020 (а.с. 30).

Під час проходження служби позивачем, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022 та № 573/2022 від 12.08.2022, строк дії воєнного часу продовжувався.

Відповідно довідки щодо фактично відпрацьованого часу позивачем у період з 24.02.2022 по 03.08.2022 ОСОБА_1 виконував свої посадові обов`язки щодо охорони об`єктів: Ковпаківського районного суду м. Суми та Тростянецького районного суду Сумської області (а.с.31-32).

Стверджуючи, що відповідач з 24 лютого 2022 року протиправно не виплачує йому як співробітнику ТУ ССО у Сумській області щомісячну додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168, позивач звернувся до суду.

На переконання позивача, бездіяльність відповідача щодо виплати йому вказаної винагороди порушує принцип дії нормативно-правового акта в часі та взяті на себе державою зобов`язання, які не можуть ставитися в залежність від наявності бюджетних асигнувань.

Приймаючи рішення про часткове задоволення вимог позову, суд першої інстанції виходив з того, що з 24.02.2022 по 03.08.2022 позивач виконував свої посадові обов`язки щодо охорони об`єктів: Ковпаківського районного суду м. Суми та Тростянецького районного суду Сумської області, а тому він мав право на отримання додаткової щомісячної винагороди у розмірі 30 000 грн., встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, у період з 24.02.2022 по 01.06.2022, оскільки проходив службу в межах адміністративно-територіальної одиниці, на території якої надавалася допомога в рамках Програми "єПідтримка". Починаючи з 01.06.2022 позивач втратив таке право, оскільки проходив службу межах територіальної громади, яка не включена до переліку громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

У зв`язку з цим, суд першої інстанції виснував, що на виконання абзацу другого пункту 1 постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, начальник ТУ ССО у Сумській області зобов`язаний був прийняти наказ про виплату вказаної додаткової винагороди у період з 24.02.2022 по 01.06.2022.

Суд першої інстанції відхилив посилання відповідача на відсутність у затвердженому на 2022 рік кошторисі відповідних бюджетних призначень, як підставу для не винесення наказу, оскільки пунктом 3 постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 Міністерство фінансів зобов`язано опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Щодо вимог позивача про виплату додаткової щомісячної винагороди у збільшеному до 100 000 грн. розмірі, встановленої постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, то суд першої інстанції зазначив, що таке право у позивача не виникало, оскільки інформації щодо його безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та доказів на підтвердження цієї інформації, суду не надано.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

У частині другій статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 161 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII) Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах (частина перша); Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України (частина друга); Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби (частина четверта); територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи (частина шоста); фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (частина сьома).

Згідно з частиною першою статті 165 Закону №1402-VIII грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У силу частини другої цієї статті грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №289 "Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони" затверджені схеми посадових окладів, тарифних розрядів і коефіцієнтів за основними посадами і спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони та встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.

Механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначений Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 №384 (далі - Порядок №384).

За змістом пунктів 4-7 Порядку №384 грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони включає: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за стаж служби); 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія); 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди; допомоги).

Відповідно до пунктів 8 і 10 Порядку №384 грошове забезпечення виплачується співробітникам, які призначені на штатні посади в центральний орган управління Служби та територіальних управліннях Служби. Грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.

Періоди, за які грошове забезпечення не виплачується, визначені в пункті 11 Порядку №384, до яких, зокрема, віднесено час надання співробітникам відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати.

Виплата грошового забезпечення співробітника за поточний місяць здійснюється щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця (пункт 17 Порядку №384).

Пунктами 9-10 Порядку передбачено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ Служби або територіального управління Служби про призначення на посаду співробітника в Службі, територіальному управлінні Служби та встановлення розмірів посадового окладу, надбавок, доплат.

Грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.

Зміст вказаних норм дає підстави для висновків про те що Служба судової охорони є органом системи правосуддя і її завданням є забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Співробітники служби Судової охорони за рахунок коштів державного бюджету отримують грошове забезпечення у межах затверджених фондів оплати праці, яке складається із основних виплат, додаткових та одноразових виплат.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 3 вказаної постанови Міністерству фінансів України доручено опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

У пункті 5 цієї постанови зазначено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

До вказаної Постанови неодноразово вносилися зміни.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 внесені, зокрема, такі зміни до постанови №168:

- в абзаці першому пункту 1 постанови слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць";

- пункт 1 постанови доповнено новим абзацом такого змісту: "Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення";

- доповнено постанову пунктом 21, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Наказом ДСА України від 31.10.2022 №396 затверджено Порядок і умови виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану (далі - Порядок №396).

Згідно з пунктом 3 Порядку №396 додаткова винагорода виплачується співробітникам в період дії воєнного стану, за час проходження ними служби, зокрема тим, які виконують службові обов`язки за штатними посадами або на яких у встановленому порядку покладено тимчасове виконання обов`язків за іншими посадами згідно з умовами, передбаченими цим Порядком.

Пунктом 7 Порядку №396 унормовано, що додаткова винагорода виплачується в таких розмірах: 30 000 гривень - співробітникам, які проходять службу в районах ведення бойових дій, пропорційно в розрахунку на місяць; 10 000 гривень - іншим співробітникам пропорційно в розрахунку на місяць; 100 000 гривень - співробітникам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

За приписами пункту 4 Порядку №396 виплата додаткової винагороди здійснюється центральним органом управління та територіальними управліннями Служби судової охорони за місцем проходження служби співробітника, де він призначений на штатну посаду. Підставою для виплати додаткової винагороди співробітникам є наказ Служби або територіального управління Служби.

У пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 та пункті 4 наказу ДСА України від 31.10.2022 №396 передбачено, що ці нормативно-правові акти набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24 лютого 2022 року.

Отже, з 24 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України встановив співробітникам Служби судової охорони на період дії воєнного стану в Україні додаткову винагороду, яка підлягає їм виплаті в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою позивачу як співробітнику ТУ ССО у Сумській області вказаної додаткової винагороди з мотивів відсутності необхідних бюджетних асигнувань та охоплюють період з 24 лютого 2022 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, відхилив доводи відповідача про правомірність його дій з підстав недостатнього фінансування та дійшов висновку, що кінцевою датою проведення нарахування та виплати винагороди слід вважати 01.06.2022, оскільки починаючи з цієї дати внесені зміни до Постанови № 168, відповідно до яких припинено нарахування допомоги тим військовослужбовцям, які проходять службу межах територіальної громади, яка не включена до переліку громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Перш за все, колегія суддів уважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини третьої статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року у зразковій справі № 260/3564/22 апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Закарпатській області залишено без задоволення. Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року залишено без змін.

Типовими ознаками цієї справи визначено, що позивачем є співробітник Служби судової охорони; відповідачем є центральний орган управління (Центральний апарат) або територіальний підрозділ (територіальне управління) Служби судової охорони; предметом спору є додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168; спір виник внаслідок невиплати співробітнику Служби судової охорони додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168; предметом позову є позовні вимоги (по-різному сформульовані, але однакові по суті) про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача щодо ненарахування і невиплати додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168, та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити таку винагороду, починаючи з 24 лютого 2022 року (стягнення з відповідача суми додаткової винагороди за певний період).

У вказаній зразковій справі Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками Верховного Суду про те, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України №168 додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони, яку держава взяла на себе обов`язок виплачувати їм на період дії воєнного стану в Україні. При цьому відмова ТУ ССО у Закарпатській області у виплаті позивачу додаткової винагороди як однієї зі складових його грошового забезпечення з підстави відсутності відповідних бюджетних асигнувань, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року право особи мирно володіти своїм майном, оскільки доки відповідні правові норми, що передбачають певні виплати, є чинними, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах (справа "Кечко проти України", заява №63134/00, рішення від 08 листопада 2005 року).

Колегія суддів зазначає, що висновки щодо застосування Постанови № 168 у взаємозв`язку з положеннями статей 43 і 58 Конституції України, статей 161, 165 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII Про судоустрій і статус суддів (далі також Закон № 1402-VIII), нормами Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом ДСА від 26.08.2020 № 384 (далі також Порядок № 384) і Порядку № 396, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2023 року у зразковій справі № 260/3564/22, яка за предметом та підставами позову є аналогічною справі, що розглядається, враховуються судом під час розгляду цієї справи за позовом ОСОБА_1 . Відхиляючи доводи апеляційної скарги відповідача, зокрема в частині аргументів щодо відсутності належного бюджетного фінансування, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відмова Територіального управління у виплаті позивачу додаткової винагороди як однієї зі складових його грошового забезпечення з підстави відсутності відповідних бюджетних асигнувань порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції право особи мирно володіти своїм майном, оскільки доки відповідні правові норми, що передбачають певні виплати, є чинними, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах.

Зазначена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у зразковій справі № 260/3564/22, а також з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007.

Верховний Суд України у своїх рішеннях також неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22 червня 2010 року у справі № 21-399во10, від 07 грудня 2012 року у справі № 21-977во10, від 03 грудня 2010 року у справі № 21-44а10).

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява № 63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування додаткової грошової винагороди, що є предметом спору у цій справі.

Отже, враховуючи те, що з 24.02.2022 позивач виконував свої посадові обов`язки щодо охорони об`єктів: Ковпаківського районного суду м. Суми та Тростянецького районного суду Сумської області, він мав право на отримання додаткової щомісячної винагороди у розмірі 30 000 грн, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, у період, починаючи з 24.02.2022. В свою чергу відмова відповідача в нарахуванні такої винагороди є протиправною.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог позову з огляду на беззаперечне право позивача на отримання додаткової грошової винагороди.

В той же час на розсуд колегії суддів позивачем в апеляційній скарзі постановлено питання того, до якого часу така винагорода має нараховуватися. Зокрема, в апеляційній скарзі позивач не погоджується з визначенням кінцевої дати перерахунку 01.06.2022 та вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені у спосіб зобов`язання Територіальне управління Служби судової охорони у Сумській області нарахувати і виплатити позивачу додаткову щомісячну винагороду, встановлену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 24.02.2022 до 18.07.2022 у розмірі 30000 гривень щомісячно, а починаючи з 19.07.2022 до 10.10.2022 (день ухвалення судом першої інстанції рішення) у розмірі до 30000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України № 754 від 01.07.2022 до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 були внесені зміни, відповідно до яких в абзаці першому пункту 1 слова "які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка" замінено словами "які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)".

Вказана постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.06.2022 (п.2 Постанови).

Як виснував суд першої інстанції, у зв`язку з прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України № 754 від 01.07.2022 з 01.06.2022 право на отримання щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30000 грн залишилось лише у тих співробітників Служби судової охорони, які несуть службу в межах територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Оскільки позивач проходив службу в місті Суми, яке не включено до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), на думку суду першої інстанції, позивач втратив право на отримання спірної винагороди з 01.06.2022.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується та звертає увагу, що в Постанові Кабінету Міністрів України № 754 від 01.07.2022 мова йде виключно про зміну умов та порядку виплати грошової винагороди особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, що помилково не враховано судом першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що правове регулювання виплати грошової винагороди співробітників Служби судової охорони дещо зазнало змін у зв`язку з прийняття Постанови Кабінету Міністрів України № 793 від 08.07.2022, водночас зміни, що набули чинності з 01.06.2022, спірних правовідносин за участю позивача не стосуються.

Отже, у первинній редакції постанови Кабінету Міністрів України №168 розмір додаткової винагороди для співробітників Служби судової охорони, крім тих із них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, був визначений у фіксованому розмірі - 30000 гривень щомісячно.

Водночас, з урахуванням змін до постанови №168, внесених Кабінетом Міністрів України постановою від 07.07.2022 №793, розмір цієї додаткової винагороди визначений у граничному розмірі "до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць".

Проте в обох зазначених постановах Кабінету Міністрів України (№168 і №793) передбачено, що вони набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Колегія суддів зазначає, що зміст внесених постановою КМУ № 793 змін до постанови КМУ № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди "до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць" замість "30 000 гривень щомісячно" не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена урядом "пропорційність" із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

Правило щодо пропорційності розміру грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони до виконаної норми праці закріплено й у пункті 14 Порядку №384, згідно з яким при виплаті співробітникам грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення сум щомісячних основних, додаткових видів грошового забезпечення та премії за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що вказані зміни у правовому регулюванні спірних правовідносин не змінили обсягу права позивача на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн на місяць, передбаченому Постановою №168 у первинній редакції, та вважає, що позивач має право на нарахування та виплату спірної грошової винагороди починаючи з 24.02.2022 по 10.10.2022 (з урахуванням заявлених позивачем вимог з огляду на принцип диспозитивності).

В свою чергу висновок суду першої інстанції про обмеження виплати грошової винагороди кінцевою датою 01.06.2023 є помилковим та грунтується на неправильному тлумаченні приписів Постанови № 168 у відповідній редакції.

Також колегія суддів не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин Порядку № 396 у частині визначених ним порядку і умов виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди, оскільки спірні правовідносини виникли до прийняття і набрання чинності цим Порядком. Водночас у спірний період однорідні правовідносини щодо порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони були врегульовані Порядком №384, що й підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та не враховано приписи Постанови № 168 у відповідній редакції, які мають бути застосовані до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про зміну резолютивної частини рішення в частині визначення кінцевої дати, до якої слід проводити нарахування та виплату спірної грошової винагороди.

Згідно статті 291 КАС України рішення суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду типової справи може бути оскаржено в касаційному порядку виключно з таких підстав: 1) суд першої та (або) апеляційної інстанції при вирішенні типової справи не визнав її типовою справою та (або) не врахував правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи; 2) справа, в якій судом першої та (або) апеляційної інстанції ухвалено рішення з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, не відповідає ознакам типової справи.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.10.2022 по справі № 480/4482/22 - змінити, виклавши абзаци третій та четвертий резолютивної частини рішення, в такій редакції:

"Визнати протиправними дії Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової щомісячної винагороди у розмірі 30000 грн, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168, у період з 24.02.2022 по 10.10.2022.

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Сумській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову щомісячну винагороду у розмірі 30000 грн, встановлену Постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168, за період проходження служби з 24.02.2022 по 10.10.2022".

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.10.2022 у справі № 480/4482/22 залишити бз змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 291 та п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко