Справа № 360/1334/23
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

13 листопада 2023 року м. ДніпроСправа № 360/1334/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області, відповідно до якого позивач просить суд:

визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області протиправною щодо відмови ОСОБА_1 вважати втраченим посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та здійснити внесення відповідної інформації до наявних обліків Інформаційного порталу Національної поліції;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області здійснити внесення відповідної інформації до наявних обліків Інформаційного порталу Національної поліції щодо посвідчення водія серія НОМЕР_1 та вважати його втраченим.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно відповіді Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області від 11.10.2022 № 401аз/41/19/01-22 на адвокатський запит, зазначено, що серед позбавлених права керування транспортними засобами ОСОБА_1 не значиться. Враховуючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 у громадянина ОСОБА_1 було вилучене 04.09.2021 працівниками відділу поліції № 2 (смт. Біловодськ) Старобільського району відділу поліції ГУНП в Луганській області під час складання адміністративного протоколу ДПР 18 № 217791 від 04.09.2021 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також те, що суд не прийняв протягом року рішення про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом та не розглянув у встановлений законом строк справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, була подана заява до Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо передачі вилученого посвідчення водія серії НОМЕР_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, площа Троїцька, буд. 2А.

Однак, згідно відповіді ГУНП в Луганській області від 21.06.2023 № 1416/111/21/2023 на заяву адвоката Францена Ю. І., яка подавалась в інтересах ОСОБА_1 зазначено, що територія Біловодської селищної територіальної громади тимчасово окупована з 24.02.2022. Наказом Національної поліції України від 14.07.2022 № 500 штат відділу поліції № 2 Старобільського районного відділу поліції ГУНП в Луганській області скасовано та всі посади скорочені, особовий склад вказаного підрозділу не прибув до місця тимчасової дислокації ГУНП, тому передати вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області натепер не надається можливим.

В подальшому, адвокатом Франценом Ю. І. в інтересах ОСОБА_1 подано заяву до ГУНП в Луганській області щодо внесення відповідної інформації до наявних обліків Інформаційного порталу Національної поліції щодо посвідчення водія серія НОМЕР_1 та вважати його втраченим (що дасть змогу ОСОБА_1 звернутися до відповідного Сервісного центру МВС та відновити посвідчення водія).

Листом ГУНП в Луганській області від 14.07.2023 № 1601/111/21/05-2023 на заяву адвоката Францена Ю. І., яка подавалась в інтересах ОСОБА_1 , повідомлено представника позивача про відсутність підстав для внесення відповідної інформації до наявних обліків Інформаційного порталу Національної поліції щодо посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого на ім 'я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та вважати його втраченим, з підстав вилучення працівниками відділу поліції № 2 (смт. Біловодськ) Старобільського з району відділу поліції ГУНП в Луганській області під час складання адміністративного протоколу ДПР 18 № 217791 від 04.09.2021 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказаного посвідчення. На теперішній час територія Біловодської селищної територіальної громади тимчасово окупована, тому повернути посвідчення водія натепер не надається можливим.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду.

За приписами пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (частина друга статті 171 КАС України).

Статтею 160 КАС України встановлені вимоги до форми і змісту позовної заяви.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 160 КАС України передбачено, що в позовній заяві зазначається: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

В позовній заяві позивачем зазначено власну адресу: АДРЕСА_1 , при цьому не надано доказів на підтвердження того, чи є така адреса зареєстрованим місцем проживання позивача або фактичним місцем проживання/перебування.

Також, позивачем в якості відповідача зазначено Головне управління Національної поліції в Луганській області, .

Водночас, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням юридичної особи Головне управління Національної поліції в Луганській області є: вул.Вілєсова, 1, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, тоді як позивачем зазначено: 49000, Дніпропетровська область вул.Філосовська буд.39а.

Таким чином, в порушення положень статті 160 КАС України позивачем в позовній заяві зазначено неправильну адресу місцезнаходження юридичної особи відповідача та інформацію щодо власної адреси.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються:

- зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту своїх прав, свобод чи інтересів, які мають бути сформульовані максимально чітко і зрозуміло.

В силу частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 5 КАС України).

Згідно пред`явленого позову, ОСОБА_1 просить суд, зокрема зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області здійснити внесення відповідної інформації до наявних обліків Інформаційного порталу Національної поліції щодо посвідчення водія серія НОМЕР_1 та вважати його втраченим. Водночас вимоги позову в цій частині підлягають конкретизації із зазначенням яку саме «відповідну» інформацію, на думку позивача, повинен внести до наявних обліків відповідач.

Крім того, позивачем оскаржується бездіяльність відповідача щодо відмови ОСОБА_1 вважати втраченим посвідчення водія серії НОМЕР_1 , тоді як з матеріалів позовної заяви вбачається, шо відповідачем розглянуто звернення позивача з цього приводу та листом від 14.07.2023 № 1601/111/21/05-2023 відмовлено у задоволенні заяви. Отже, позивачу необхідно конкретизувати вимоги позову в ці частині також.

Згідно із частиною четвертою статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 7 ст. 21 Закону України від 20.11.2012 № 5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» до паспорта громадянина України вноситься така інформація 1) назва держави; 2) назва документа; 3) ім`я особи; 4) стать; 5) громадянство; 6) дата народження; 7) унікальний номер запису в Реєстрі; 8) номер документа; 9) дата закінчення строку дії документа; 10) дата видачі документа; 11) уповноважений суб`єкт, що видав документ (код); 12) місце народження; 13) відцифрований образ обличчя особи; 14) відцифрований підпис особи; 15) податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган). У разі наявності повідомлення про відмову від реєстраційного номера облікової картки платника податків проставляється слово "відмова".

Відповідно до ч. 9 ст. 21 Закону України від 20.11.2012 № 5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України, вноситься додаткова (змінна) інформація.

Згідно з положеннями статті 7 Закону України від 20.11.2012 № 5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» до Реєстру, зокрема, вноситься: додаткова змінна інформація про місце проживання, про народження дітей, про шлюб і розірвання шлюбу, про зміну імені, у разі наявності - інформація про податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платників податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган), а також про місце роботи та посаду (у разі оформлення посвідчення члена екіпажу).

Статтею 12 Закону № 5492-VI визначено, що довідка про внесення інформації до Реєстру та видані документи складається у формі витягу з Реєстру.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що інформація про зареєстроване місце проживання вноситься до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України та до Єдиного Державного демографічного реєстру.

Суд звертає увагу, що до позовної заяви позивачем додано копію паспорту громадянина України у вигляді ІD-картки, у той же час не додано доказів, що підтверджують зареєстроване місце проживання позивача.

Так, згідно з частиною першою статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 26 Кодексу адміністративного судочинства України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що КАС України встановлює декілька видів територіальної підсудності, в тому числі: загальну (залежно від місця проживання чи місцезнаходження відповідача) та альтернативну (за вибором позивача).

Тобто, якщо предметом адміністративної справи є оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної особи, то позивач може застосувати альтернативну підсудність.

Відтак, у даному випадку, застосуванню підлягають положення частини першої статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України (підсудність справи за вибором позивача).

Проте, позивачем до позовної заяви не додані відповідні докази на підтвердження зареєстрованого місця проживання.

Відтак позивачу, в порядку усунення недоліків позовної заяви, до копії паспорту громадянина України у вигляді ІD-картки необхідно додати докази, що підтверджують зареєстроване місце проживання позивача, а саме довідку про місце реєстрації (або витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання), з метою перевірки відповідності місця реєстрації і місця перебування особи позивача та перевірки факту дотримання ним територіальної підсудності.

Крім того, в позовній заяві представник позивача посилається на звернення з адвокатськими запитами до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Першотравенського міського суду Дніпропетровської області, а також заяви до Головного управління Національної поліції в Луганській області. Проте до матеріалів позовної заяви відповідні адвокатські запити не надано.

Отже, позивачу необхідно надати вищевказані докази.

ОСОБА_1 у пред`явленому позові посилається на наявність у нього статусу учасника бойових дій, внаслідок чого вважає, що він звільнений від сплати судового збору за подання даного позову до суду. З приводу цього, суд зазначає таке.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (частина перша статті 1 Закону № 3574-VI).

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Статус, права, пільги учасників бойових дій та Героїв України встановлені, відповідно, Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Законом України від 16 грудня 1993 року № 3721-ХІІ "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні".

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняних до них, визначені статтею 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Зокрема, за приписами пункту 18 статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і пункту 2 статті 9 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3721-ХІІ "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" такі особи мають пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

Отже, наявність статусу учасника бойових дій або Героя України не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору, а в цій частині зроблена відсилка до іншого законодавства.

Разом з тим, частиною другою статті 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що ветерани війни, до яких належать учасники бойових дій, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від усіх судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

З цією правовою нормою кореспондується пункт 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.

Правовий аналіз змісту статті 5 Закону № 3674-VI свідчить про те, що від сплати судового збору звільняються або особи, зазначені в пунктах 7, 8, 9, 10, яким така пільга безумовно надається у зв`язку з наявністю певного статусу незалежно від категорії справи (особи з інвалідністю, громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи), або особи у справах визначеної в пунктах 1-6, 12-16 категорій.

Такий висновок підтверджується диспозицією пункту 16 частини першої статті 5 названого закону, згідно з яким згадану пільгу мають позивачі - за подання позовів щодо спорів, пов`язаних з наданням статусу учасника бойових дій.

Конструкція пункту 13, в якому йдеться про "справи, пов`язані з порушенням їхніх прав", вказує на категорію справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору. Якби лише наявність в особи такого статусу надавала у цій частині пільгу, то відпадала б необхідність у формулюванні другої частини зазначеної норми закону про те, що звільнення від сплати судового збору стосується спорів про порушені права.

Вказана норма не містить вичерпного переліку порушених прав, однак порушення прав нерозривно пов`язане саме зі статусом учасника бойових дій, який, як і права такої особи, визначається спеціальним законом, а не усіх прав людини і громадянина, які встановлені Конституцією України та іншими законами.

При зверненні до суду особи, яка є учасником бойових дій, наприклад, з позовом про розірвання шлюбу або із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, вона зобов`язана сплатити судовий збір, так як в таких правовідносинах відсутнє порушення якихось прав особи, як учасника бойових дій.

В спірних відносинах при зверненні до суду позивач, який є учасником бойових дій, просить суд:

визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області протиправною щодо відмови ОСОБА_1 вважати втраченим посвідчення водія серії НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та здійснити внесення відповідної інформації до наявних обліків Інформаційного порталу Національної поліції;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області здійснити внесення відповідної інформації до наявних обліків Інформаційного порталу Національної поліції щодо посвідчення водія серія НОМЕР_1 та вважати його втраченим.

Вказаний спір не пов`язаний з наявністю та відсутністю у позивача статусу учасника бойових дій та в цих правовідносинах відсутнє порушення права позивача, пов`язане саме зі статусом позивача як учасника бойових дій.

Судом не встановлено, що позивачем при зверненні до суду з цим позовом заявлено вимоги про порушення його прав, передбачених статтею 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а отже, позивачем має бути сплачений судовий збір за подання до адміністративного суду даного позову.

Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (№ рішення в ЄДРСР 85412901), від 18 грудня 2019 року у справі № ЗП/9901/4/19 (№ рішення в ЄДРСР 86877196) та від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (№ рішення в ЄДРСР 87641523).

Згідно з пунктом 104 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (№ рішення в ЄДРСР 87952206) з урахуванням висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) та постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 226/168/15-ц (провадження № 6-1121цс16) з 01 вересня 2015 року працівник не вважається звільненим від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Натомість відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону № 3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум в розрахунку на місяць для працездатних осіб у розмірі 2684 гривень з 1 січня 2023 року.

Позивачем заявлено вимогу немайнового характеру, тобто ставка судового збору в даному випадку становить 1073,60 грн.

У відповідності до вимог статті 4 Закону № 3674-VI позивачу слід надати суду документ про сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн в дохід Державного бюджету України за наступними реквізитами:

22030101 Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050):

Отримувач коштів: ГУК у Луг.обл./МТГ м.Сєвєр/22030101;

Рахунок отримувача: UA4012499;

Код отримувача: 37991110;

Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.);

Відомча ознака: 84 Окружні адміністративні суди.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 256, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти календарних днів з дня отримання копії даної ухвали шляхом надання суду (через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника):

уточненої позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог статті 160, 161 КАС України, з урахуванням висновків суду;

доказів, що підтверджують зареєстроване місце проживання позивача, а саме довідки про місце реєстрації (або витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання);

належним чином завірених копій адвокатських запитів, на які посилається позивач у позовній заяві (до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Першотравенського міського суду Дніпропетровської області, Головного управління Національної поліції в Луганській області);

документа про сплату судового збору в дохід Державного бюджету України (за вказаними в ухвалі суду реквізитами) в розмірі 1073,60 грн.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

СуддяК.Є. Петросян