Справа № 460/19393/23
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 460/19393/23 пров. № А/857/16210/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.;

суддів Ільчишин Н.В., Шевчук С.М.;

за участю секретаря судового засідання Петрунів В.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року у справі № 460/19393/23 (головуюча суддя Друзенко Н.В., м. Рівне) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вараського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася у Рівненський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Вараського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі відповідач, орган ДВС), в якому просила визнати протиправною бездіяльність щодо неповернення виконавчого збору, стягнутого у виконавчому провадженні ВП №68697703 в сумі 176239,61 гривень та зобов`язати відповідача повернути стягнутий у виконавчому провадженні ВП №68697703 виконавчий збір в сумі 176239,61 гривень.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що на примусовому виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження ВП №52653614, відкрите 24.10.2016, з примусового виконання виконавчого листа №2-2568/11, виданого 23.12.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 22494,43 доларів США, що еквівалентно 1760576,16 грн. та судового збору в сумі 1820,00 грн. на користь ПАТ «КБ «НАДРА», правонаступником якого є ОСОБА_2 . Дане виконавче провадження було завершено 08.03.2023 згідно п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII). Ухвалою від 21.04.2023 по справі №2-2568/11 Шевченківським районним судом м. Києва виконавчий лист №2-2568/11 від 23.12.2013 щодо боржника ОСОБА_1 , виданий на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2011 року визнано таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням викладеного, позивач звернулась до відповідача із заявою та просила виконавче провадження ВП №52653614 закінчити відповідно до п.5 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», зняти арешти, а стягнутий з неї виконавчий збір в сумі 176239,61 грн. повернути на її розрахунковий рахунок. Відповідач у такому проханні відмовив, покликаючись на відсутність підстав для повернення виконавчого збору. Не погоджуючись з протиправною бездіяльністю відповідача щодо неповернення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП №68697703, ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції за захистом своїх прав.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Вараського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльності щодо неповернення виконавчого збору, стягнутого у виконавчому провадженні ВП№68697703 в сумі 176239,61 гривень та зобов`язання повернути стягнутий у виконавчому провадженні ВП №68697703 виконавчий збір в сумі 176239,61 гривень - відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт зазначає, що судом не надано правової оцінки постанові державного виконавця Вараського відділу ДВС у Вараському районі Рівненської області Міщенко О.М. про стягнення з боржника виконавчого збору від 17.02.2022 року, оскільки 11.08.2023 року позивач ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження ВП №52653614, та цього ж дня їй стало відомо, що 17.02.2022 року державним виконавцем Вараського відділу ДВС у Вараському районі Рівненської області Міщенко Оленою Миколаївною винесено постанову ВП №52653614 про скасування процесуального документу згідно з абзац 4 частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», а саме постанови в.о. начальника Кузнецовського міського відділу ДВС Семенюка Артура Анатолійовича про стягнення виконавчого збору від 24.10.2016 ВП №52653614. Позивач вказує, що ніколи не отримувала зазначену вище постанову органу ДВС, та в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які докази направлення на її адресу вказаної постанови.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2011 задоволено позовні вимоги ВАТ «КБ «Надра», стягнуто на його користь солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість в сумі 161611,11 доларів СІІІА основного боргу, заборгованість в сумі 44623,72 доларів США відсотків за користування кредитом, заборгованість в сумі 16259,60 доларів США штрафу, витрати по сплаті судового державного мита у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04.09.2014 задоволено заяву ОСОБА_4 в інтересах ПАТ «Комерційний банк «Надра» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів №2-2568/11 від 23.12.2013, виданих на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2011 в даній справі (https://reestr.court.gov.ua/Review/40442878).

Постановами відповідача від 11.01.2020 виконавче провадження ВП №52653614 передано до новоствореного відділу ДВС, а саме до Вараського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

В подальшому зазначений відділ змінив назву на Вараський відділ державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції без зміни коду ЄДРПОУ.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.10.2020 замінено сторону стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Укрдебт Плюс» у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих листів №2-2568/11, виданих Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 по цивільній справі за позовом Відкрито акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення суми, а ухвалою від 09.07.2021 - на його правонаступника ОСОБА_2 (https://reestr.court.gov.ua/Review/98404123).

Постановою заступника начальника Вараського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 08.10.2021 замінено стягувача у виконавчому провадженні ВП№52653614 на ОСОБА_2 .

17.02.2022 державним виконавцем Вараського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у виконавчому провадженні ВП №52653614 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.02.2022 на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

17.02.2022 відповідачем винесено нову постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 176239,61 грн. Стягувачем визначено Вараський відділ державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Вказана вище постанова, як окремий виконавчий документ за ВП №52653614 була виділена в окреме провадження і постановою державного виконавця Вараського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 17.02.2022 відкрито виконавче провадження №ВП68697703 з її примусового виконання.

08.03.2023 відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП 68697703 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий збір в сумі 176239,61 грн. утримано з боржника та перераховано в дохід держави в повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2023, виконавчий лист №2-2568/11 від 23.12.2013 щодо боржника ОСОБА_1 , виданий на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 лютого 2011 року, визнано таким, що не підлягає виконанню. В основу зазначеного рішення покладено ту обставину, що між ОСОБА_2 (стягувачем) та ОСОБА_1 (боржником) було укладено договір про новацію боргу у позикове зобов`язання від 09.07.2021, за умовами якого, вимоги кредитора до боржника, що виникли із кредитного договору №205/П/РП/2008-840 від 08.05.2008, вважаються припиненими, шляхом заміни первісного зобов`язання новим, а саме позиковим зобов`язанням зі строком погашення до 31.01.2035.

17.07.2023 позивач звернулась до Вараського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою в якій просила виконавче провадження ВП №52653614 закінчити відповідно до п.5 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», зняти арешти з усього рухомого і нерухомого майна відповідно до п.4 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий збір в сумі 176239,61 грн., стягнутий з неї у ВП №68697703 повернути на її розрахунковий рахунок.

31.07.2023 начальник Вараського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав відповідь у формі листа за №17696/26.1/30-23, вказавши про відсутність підстав для повернення виконавчого збору позивачці.

Позивач не погодившись з відмовою відповідача щодо не повернення виконавчого збору стягнутого з неї, звернулася за захистом своїх прав до суду першої інстанції.

Рівненський окружний адміністративний суд приймаючи оскаржуване рішення щодо спірних правовідносин, які склалися між сторонами, виходив з того, що у виконавчому провадженні №52653614 стягувачем реалізовано процесуальне право повернення виконавчого документа без виконання за власною заявою, що стало підставою для правомірних дій державного виконавця щодо застосування ним частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII у вигляді винесення постанови про стягнення виконавчого збору та подальшого її виконання у встановленому Законом порядку. Також, державним виконавцем чітко дотримано алгоритм законодавчо визначених дій, оскільки доводи позивача про необхідність закінчення на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII фактично завершеного на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII виконавчого провадження, є безпідставними та ґрунтуються на невірному трактуванні норм Закону.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю таких висновків суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 5 Закону № 1404-VIII зазначає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ встановлено, що рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини другої цієї статті виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

З аналізу статті 27 Закону №1404-VIII випливає, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження останній повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Тобто, фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень, не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №480/1558/19, від 31.05.2021 у справі №160/7321/19, від 11.08.2021 у справі №300/3260/20.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до частини 3 статті 40 Закону №1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, зокрема, передбачених пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 02.04.2012 за №489/20802, затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень.

Пунктом 8 розділу ІІІ цієї Інструкції передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. У разі повернення виконавчого документа стягувачу, зокрема, з такої підстави, яка передбачена пунктом 1 частини першої статті 37 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Врахувавши вказані норми чинного законодавства вище, суд апеляційної інстанції зазначає, що нестягнута сума виконавчого збору у випадку повернення виконавчого документа стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа, підлягає стягненню (продовжує стягуватися) в окремому виконавчому провадженні на підставі постанови про стягнення виконавчого збору.

Зазначена правова позиція сформульована у постановах Верховного Суду від 12.08.2020 у справі №320/6360/18, від 28.10.2020, у справі №300/1558/20, від 27.05.2021 у справі №640/18626/20.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист №2-2568/11, виданий 23.12.2013 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 1762396,16 грн., був повернутий стягувачу за постановою державного виконавця від 17.02.2022 у виконавчому провадженні ВП№52653514 з огляду на надходження заяви стягувача саме на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ.

На момент повернення виконавчого документу стягувачу за його заявою, виконавчий збір у розмірі 176239,61 грн. стягнутий не був, а тому постанова про стягнення виконавчого збору ВП №52653614 від 17.02.2022 була виділена із завершеного виконавчого провадження ВП №52653614, зареєстрована в автоматизованій системі виконавчого провадження та звернута до примусового виконання в порядку, передбаченому Законом №1404-VIII та Інструкцією №512/5.

Зазначена постанова державного виконавця від 17.02.2022 про стягнення виконавчого збору винесена відповідачем у повній відповідності до вимог Закону №1404-VIII.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що постанова відповідача про повернення виконавчого збору ВП №52653614 від 17.02.2022 на даний час є чинною, ніким не оспорена і не скасована, тому виведена в окреме виконавче провадження для подальшого виконання постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору ВП №52653614 від 17.02.2022, згідно з пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII є виконавчим документом та відповідає вимогам, зазначеним у статті 4 цього Закону. З огляду на відсутність підстав для повернення цього виконавчого документа, передбачених у частині 4 статті 4 Закону №1404-VIII, державний виконавець на підставі частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII правомірно 07.02.2022 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №68697703 з метою примусового стягнення з боржника виконавчого збору до державного бюджету.

Врахувавши наведені вище обставини, суд апеляційної інстанції зазначає, що виконавче провадження №68697703 на даний час завершене за фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

08.03.2023 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №68697703 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII. Зазначена постанова також ніким не оспорена і не скасована.

Суд апеляційної інстанції врахувавши викладені обставини, прийшов до висновку, що у виконавчому провадженні №52653614 стягувачем реалізовано процесуальне право повернення виконавчого документа без виконання за власною заявою, що стало підставою для правомірних дій державного виконавця щодо застосування ним частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII у вигляді винесення постанови про стягнення виконавчого збору та подальшого її виконання у встановленому Законом порядку.

З огляду на це, державним виконавцем чітко дотримано алгоритм законодавчо визначених дій у Законі №1404-VIII, а доводи апелянта про необхідність закінчення на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII фактично завершеного виконавчого провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII виконавчого провадження, є безпідставними та ґрунтуються на невірному трактуванні норм Закону, тому звернення ОСОБА_1 до органу ДВС щодо повернення виконавчого збору на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 229 ч. 4, 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року у справі № 460/19393/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Н. В. Ільчишин
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 10 листопада 2023 року.