Справа № 640/17469/22
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

12 жовтня 2023 року № 640/17469/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Ставничому Н.В., за участю: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Волинець Н.М., представника третьої особи Козачук Н.Ю., розглянувши відкритому судовому засіданні клопотання про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України, третя особа: Рада адвокатів міста Києва про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України про визнання протиправними дії відповідача щодо вилучення з відкритого доступу публічної інформації стосовно адвоката ОСОБА_1 з Єдиного реєстру адвокатів України (http://erau.unba.org.ua) та зобов`язання відповідача відновити для публічного доступу відомості про адвоката Саєнка Б.О. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6492 від 03.09.2019. видане на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва №32 від 29.08.2019) в Єдиному реєстрі адвокатів України шляхом їх відображення у відкритому доступі на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України (http://erau.unba.org.ua).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.1.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

03.11.2022 до суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.11.2022 витребувано від ОСОБА_1 письмові пояснення щодо клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та зобов`язано ОСОБА_1 надати до суду витребувані пояснення в триденний термін з моменту отримання копії даної ухвали.

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання вимог зазначених приписів, Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративну справу №640/17469/22 скеровано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено Щавінського В.Р.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 прийнято адміністративну справу №640/17469/22 до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Щавінського В.Р., визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

До суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке мотивоване тим, що позивач звернувся до суду з пропуском встановленого ст. 122 КАС України строку звернення до суду та не навів будь-яких доводів та доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Наголосив на тому, що інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України, а тому позивач мав реальну можливість дізнатись про обставини, що слугували підставою для звернення до суду, та не мав істотних перешкод чи труднощів для своєчасного звернення до суду.

Таким чином, відповідач вважає, що позивач повинен був дізнатись про відсутність відомостей стосовно нього в Єдиному реєстрі адвокатів України починаючи з 03.09.2019.

Крім того, відповідач вказав, що у своїй позовній заяві позивач зазначає, що «щодо вилучення з відкритого доступу формації стосовно моєї адвокатської діяльності я дізнався з довідки рада адвокатів №18 від 02.06.2022 року.». У зв`язку з чим відповідач стверджує, що позивач вводить суд в оману, оскільки згідно доданої до матеріалів справи позивачем ухвали Харківського апеляційного суду від 01.04.2021 по справі №583/132/20, у якій встановлено, що на підставі листа Ради адвокатів міста Києва, а також перевірки відомостей в ЄРАУ під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції, відсутні відомості в Єдиному реєстрі адвокатів України про позивача.

Таким чином, на думку відповідача, позивач знав про відсутність відомостей про нього в ЄРАУ ще в 2021 році, водночас для приховання пропущення строку звернення до суду вдався до оманливих дій.

Позивач проти заявленого відповідачем клопотання заперечував та вказав, що ним не пропущений строк на звернення до суду з даним позовом. Стверджував, що 04.09.2019 Радою адвокатів м. Києва йому надано адміністративну послугу із внесення інформації до Єдиного реєстру адвокатів України, документи для відображення інформації у відкритому доступі скеровано Національній асоціації адвокатів України, що підтверджує, приєднана до позовної заяви, довідка Ради адвокатів м. Києва №18 від 02.06.2022 та витяг (профайл) з Єдиного Реєстру адвокатів України серії АА № 023401 від 14.11.2019 (час формування: 15:18).

Стверджує, що відомості стосовно нього, як адвоката, станом на 2020 рік містилися на офіційному сайті Єдиного реєстру адвокатів України за посиланням на офіційний веб-сайт Національної асоціації адвокатів України: 2020 unda.org.ua (http://erau.unda.org.ua/), що підтверджується, зокрема, великою кількістю судових ухвал у кримінальній справі №583/132/20 (винесених за результатами розгляду скарг, заяв та клопотань адвоката Саєнка Б.О. під час досудового розслідування та судового розгляду даної справи) та витягом від 03.01.2020, за яким він був допущений судом у вказаній кримінальній справі як захисник обвинуваченого за ст. 382 ч. 1 КК України.

Тому вважає, що з 03.09.2019 він жодним чином не міг дізнатися про відсутність стосовно нього інформації в Єдиному реєстрі адвокатів України, так як вищеописані офіційні документи безпосередньо підтверджують наявність такої в реєстрі, що надавало йому змогу неодноразово приймати участь у кримінальних провадженнях.

Також, позивач заперечує проти твердження відповідача стосовно того, що про відсутність відомостей в Єдиному реєстрі адвокатів України йому стало відомо 01.04.2021 з ухвали Харківського апеляційного суду у справі №583/132/20. Стверджує, що з доданої ухвали апеляційного суду вбачається, що адвокат Саєнко Б.О. не був присутній під час її проголошення, так як його умисно не повідомляли про проведення судового засідання, а рішення суду приховали від останнього, з метою усунення захисника від участі і судових засіданнях у вигідний для прокуратури період часу.

Зазначив, що у зв`язку з тим, що інформація стосовно мене перестала відображатися в Єдиному реєстрі адвокатів України, то ОСОБА_1 , як адвокат в електронному кабінеті ЄСІТС, був позбавлений можливості зареєструвати свою електронну адресу, а Харківський апеляційний суд ніяким чином не виявім бажання надати йому копію свого рішення від 01.04.2021, у т. ч. рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Крім того, представником НААУ до ухвали Харківського апеляційного суду від 01.04.2021 не додано жодних документів, які б свідчили про безпосереднє ознайомлення ОСОБА_1 з цим рішенням суду, у одному із абзаців якого суд описав лист Ради адвокатів м. Києва від 2021 року про нібито не підтвердження факту видачі адвокату свідоцтва про права на заняття адвокатською діяльністю та відсутність стосовно нього відомостей в ЄРАУ. Зауважив, що подальші судові рішення у кримінальній справі №583/132/20 від квітня 2021 року по травень 2022 року навпаки засвідчують наявність інформації стосовно адвоката ОСОБА_1 в ЄРАУ. Тому вважає, що НААУ не підтвердило з якої дати та з якого офіційного документа позивач міг реально дізнатися про вилучення інформації відносно себе з ЄРАУ.

Стверджує, що оскільки з травня 2022 року працівники прокуратури розпочали активно намагатися усунути позивача від участі у розгляді кримінальної справи №583/132/20 як адвоката, мотивуючи свої дії тим, що адвокат підробив документи, котрі надають йому право на зайняття адвокатською діяльністю в Україні, тому він був змушений встановлювати причини та підстави такої поведінки. Тому, лише із довідки Ради адвокатів м. Києва № 18 від 02.06.2022, виданою за результатами розгляду адвокатського звернення від 11.05.2022, він дізнався, що упродовж 2020-2022 року, у зв`язку з виникненням конфліктів в органах адвокатського самоврядування, посадовими особами НААУ в особі РАУ, відомості з Єдиного реєстру адвокатів України стосовно нього та інших адвокатів протиправно вилучено з відкритого доступу.

У судовому засіданні призначеному на 12.10.2023 позивач просив суд позов задовольнити та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення даної позовної заяви без розгляду.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав своє клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та просив суд його задовольнити.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, розглянувши клопотання про залишення даної позовної заяви без розгляду, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно ч. 3, 4 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. При цьому позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 95946021) зазначив, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Відомості, що підлягають внесенню до Єдиного реєстру адвокатів України, включаються до нього не пізніше дня, наступного за днем отримання радою адвокатів регіону відповідної інформації, крім випадків, установлених цим Законом.

Як вбачається із позовної заяви, позивач вказує, що отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №6492 від 03.09.2019, видане на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва №32 від 29.08.2019, яке підписане ОСОБА_2 , як головою Ради адвокатів міста Києва. Також на підтвердження своїх доводів, позивачем у якості доказів надано ряд документів (направлення на стажування, витяг з ЄРАУ) датованих від 2019 року за підписом ОСОБА_2 від іменні Ради адвокатів міста Києва.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Рада адвокатів міста Києва не погоджується твердженнями позивача, та вважає, що документи видані за підписом ОСОБА_2 від імені Ради адвокатів міста Києва є неналежними та недопустимими доказами по справі.

Судом встановлено, що 11.06.2016, Радою адвокатів України прийнято рішення № 155 «Про скликання позачергової конференції адвокатів міста Києва, затвердження Порядку висування та обрання делегатів конференції адвокатів міста Києва, Регламенту конференції адвокатів міста Києва та встановлення квоти представництва». 06 серпня - 08 жовтня 2016 року, на виконання рішення Ради адвокатів України №155 від 11.06.2016, проведено конференцію адвокатів міста Києва.

08.10.2016 рішенням конференції адвокатів міста Києва, висловлено недовіру і відкликано з посади голову Ради адвокатів міста Києва ОСОБА_2 та всіх членів ради регіону та переобрано на нову 5-річну каденцію нових членів Ради адвокатів міста Києва, зокрема, Головою ради адвокатів регіону обрано ОСОБА_3 . Результати Конференції адвокатів міста Києва 06 серпня - 08 жовтня 2016 року в судовому порядку не оскаржені.

Надалі, рішенням дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вінницької області від 17.08.2017 право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 зупинено з 17.08.2017 по 17.02.2018; рішенням дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області від 26.01.2018 право на заняття адвокатською діяльністю зупинено з 26.01.2018 по 26.07.2018; рішенням дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вінницької області від 13.02.2018 право на заняття адвокатською діяльністю зупинено з 13.02.2018 по 13.02.2019.

В подальшому, рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області №11-5/18 від 08.11.2018 право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 припинено. Вищевказані рішення є чинними іншого сторонами спростовано не було.

Таким чином, з урахуванням приписів Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», на момент видачі позивачу документу під назвою «направлення на стажування», а також на момент прийняття нібито Радою адвокатів міста Києва рішення № 32 від 29.08.2019, про оцінку результатів стажування та про видачу йому свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, Рафальська І.В. не мала повноважень голови Ради адвокатів міста Києва. В контексті викладеного, можна дійти висновку, що в ОСОБА_2 були відсутні повноваження здійснювати оцінку результатів стажування, приймати за результатом такого оцінювання відповідне рішення, приймати присягу, а також видавати га підписувати відповідне свідоцтво.

Судом також встановлено, що на підставі розпорядження Голови Національної асоціації адвокатів України № 80 від 10.10.2016, ОСОБА_2 заблоковано доступ до бази даних ЄРАУ, як адміністратору Першого рівня бази даних ЄРАУ та рішенням Ради адвокатів України № 236 від 15.11.2017 «Про розгляд заяви ОСОБА_2 щодо надання паролю доступу до адміністративної бази даних Єдиного реєстру адвокатів України Ради адвокатів міста Києва». Ключі доступу до бази даних ЄРАУ Першого рівня передано обраному Конференцією адвокатів міста Києва 08.10.2016 Голові Ради адвокатів міста Києва Рябенку П.К.

Таким чином, за відсутності доступу до бази даних ЄРАУ, ОСОБА_2 не мала технічних можливостей згенерувати та видати витяг.

Отже враховуючи вищевказане, суд зазначає, що документи, а саме: направлення на стажування, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6492 від 03.09.2019, «витяги з ЄРАУ» сформовані 14.11.2019 та 03.01.2020, видані на ім`я ОСОБА_1 , підписані не уповноваженою особою, а відтак не є належними документами підтвердження статусу адвоката набутого у передбачений законом спосіб.

Таким чином, документи, які у період 08.10.2016-07.11.2021 підписані не уповноваженою особою, не є належними документами, які підтверджують статус адвоката України у відповідності до приписів Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відтак не мають юридичної сили та не породжують юридичних наслідків.

Суд наголошує на тому, що доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Суд зазначає, що інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України, тому, позивач мав реальну можливість дізнатись про обставини, що слугували підставою для звернення до суду, та не мав істотних перешкод чи труднощів для своєчасного звернення до суду.

Таким чином, позивач повинен був дізнатись про відсутність відомостей стосовно нього в Єдиному реєстрі адвокатів України починаючи з 03.09.2019.

Також судом враховуються та обставина, що з наявної у матеріалах справи ухвали Харківського апеляційного суду від 01.04.2021 по справі №583/132/20, вбачається, що «на підставі листа Ради адвокатів міста Києва, а також перевірки відомостей в ЄРАУ під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції, відсутні відомості в Єдиному реєстрі адвокатів України про позивача».

Таким чином, позивач знав про відсутність відомостей про нього в ЄРАУ станом на 2021 рік, водночас до суду про захист своїх порушених прав та інтересів як адвоката не звертався.

Щодо твердження позивача, що він не отримував вищевказану ухвалу Харківського апеляційного суду від 01.04.2021 по справі №583/132/20, тому і не міг знати про висновки викладенні у ній, суд зазначає таке.

На виконання Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262-ІV, ухвалу Харківського апеляційного суду від 01.04.2021 по справі №583/132/20 оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Таким чином, позивач мав можливість ознайомитись із вищевказаною ухвалою в Єдиному державному реєстрі судових рішень та з якої дізнатись про відсутність відомостей в Єдиному реєстрі адвокатів України щодо нього, а також у визначений КАС України строк звернутись до суду про захист своїх порушених прав та інтересів як адвоката.

Проте, позивач звернувся до суду з даним позовом лише 05.10.2022, що підтверджується відбитком штампелю органу поштового зв`язку на конверті, у якому була направлення дана позовна заява.

Так, ст. 121 КАС України, передбачено поновлення та продовження процесуальних строків. При цьому варто взяти до уваги, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Більш того, ці обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Така правова позиція визначена у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №359/4119/17.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 03.05.2018 справа №826/6380/17, адміністративне провадження №К/9901/28580/18.

Натомість, позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду протягом встановленого строку, не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у позивача була можливість оскаржувати дії відповідача щодо вилучення з відкритого доступу публічної інформації стосовно адвоката ОСОБА_1 з Єдиного реєстру адвокатів України (http://erau.unba.org.ua) та зобов`язати відповідача відновити для публічного доступу відомості про адвоката Саєнка Б.О. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6492 від 03.09.2019, видане на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва №32 від 29.08.2019) в Єдиному реєстрі адвокатів України шляхом їх відображення у відкритому доступі на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України (http://erau.unba.org.ua) в межах визначеного загальними положеннями КАС України строку, який обраховується з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Зокрема, позивач не надав до суд належних доказів на підтвердження того, що існували поважні причини для пропуску строку для звернення до суду з даною позовною заявою.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що даний адміністративний позов слід залишити без розгляду, оскільки позивачем пропущено строки на подачу даного позову, які визначенні КАС України.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених ч. 3 та ч. 4 ст. 123 цього Кодексу.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно з ч. 4 ст. 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись статтями 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України, третя особа: Рада адвокатів міста Києва про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії в адміністративній справі №640/17469/22, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Щавінський В.Р.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано - 07.11.2023.