Справа № 480/9833/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 р.Справа № 480/9833/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.,

позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Заїки І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Сумської міської ради на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 08.09.2023, головуючий суддя І інстанції: О.О. Осіпова, м. Суми, повний текст складено 08.09.23 по справі № 480/9833/23

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича , Виконавчого комітету Сумської міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Сумської міської ради (далі ВК СМР, перший відповідач), Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича (далі Сумський міський голови Лисенко О.М., другий відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Сумської міської ради №267 від 02.08.2023 року в частині пункту 1 додатку до рішення «Про здійснення невідкладних заходів з організації благоустрою на території Сумської міської територіальної громади шляхом проведення демонтажу незаконно встановлених/розміщених об`єктів»;

- визнати протиправним та скасувати доручення міського голови Сумської міської ради Олександра Лисенка від 03.08.2023 року № 36-Д;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ВК СМР на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність рішення ВК СМР № 267 від 02.08.2023 в частині п. 1 додатку до рішення «Про здійснення невідкладних заходів з організації благоустрою на території Сумської міської територіальної громади шляхом проведення демонтажу незаконно встановлених/розміщених об`єктів», як такого, що прийнято відповідачем з порушенням процедури, передбаченої вимогами ст. 53, ч. 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», а також положень Регламенту роботи ВК СМР, затвердженого рішенням ВК СМР № 250, а саме без проведення засідання ВК СМР 02.08.2023, що підтверджується листом другого відповідача від 18.08.2023.

Вважає, що другий відповідач не мав право самостійно змінювати спірне колективне рішення членів виконавчого комітету в частині визначення суб`єктів, яким доручено проведення демонтажу, зокрема КП «Шляхрембуд» СМР та КП «Паркінг» СМР, в той час як рішення ВК СМР від 02.08.2023 № 267 містить посилання лише на КП «Шляхрембуд» СМР.

Враховуючи вищевикладене стверджував, що доручення міського голови Сумської міської ради Олександра Лисенка від 03.08.2023 року № 36-Д, видане на виконання незаконного рішення ВК СМР від 02.08.2023 № 267, також є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

До позовної заяви позивачем надано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив заборонити демонтаж МАФа за адресою: м. Суми, проспект Михайл Лушпи, 47, який зазначений в пункті 1 додатку до рішення ВК СМР № 267 від 02.08.2023 року «Про здійснення невідкладних заходів з організації благоустрою на території Сумської міської територіальної громади шляхом проведення демонтажу незаконно встановлених/розміщених об`єктів» та дії доручення міського голови Сумської міської ради Олександра Лисенка від 03.08.2023 року- №36-Д до набрання рішенням суду у справі про визнання протиправним скасування рішення виконавчого комітету та доручення міського голови Сумська міської ради законної сили.

В обґрунтування вказаної заяви з посиланням на положення ст.ст. 150, 151 КАС України, зазначив, що подання позову саме по собі не зупиняє дію оскаржуваних рішення та доручення суб`єктів владних повноважень, правову оцінку яким судом буде надано за результатами розгляду справи. А відтак, зважаючи на те, що оскаржувані рішення та доручення є підставою для вчинення дій щодо руйнування та знищення майна заявника (споруди міні-магазину), стверджує, що невжиття обраних позивачем заходів забезпечення позову до вирішення спору судом призведе до неможливості ефективного захисту та поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Зазначив, що зупинення дії оскаржуваних рішення та доручення жодним чином не скасовує пункт 1 додатку до оскаржуваного рішення та доручення в цілому, не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а має бути спрямоване на забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позову, недопущення настання негативних наслідків для позивача та збереження існуючого становища до винесення остаточної рішення у справі. При цьому, такі заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову.

Звернув увагу, що у 2021 році перший відповідач, прийнявши рішення № 45 від 31.08.2021 року, вже намагався незаконно демонтувати тимчасову споруду позивача за адресою: АДРЕСА_1 , яка використовується ним для здійснення підприємницької діяльності, однак ухвалою Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/10508/21 від 21.10.2021 було задоволено заяву ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову та зупинено дію оскаржуваного пункту додатку № 1 «Перелік незаконно встановлених/розміщених об`єктів на території Сумської міської територіальної громади, які підлягають демонтажу» до рішення ВК СМР від 31.08.2021 року № 492 до набрання рішенням у справі № 480/10508/21 законної сили.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 08.09.2023 у справі № 480/9833/23 заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено.

Зупинено дію доручення міського голови Сумської міської ради Олександра Лисенка від 03.08.2023 року № 36-Д.

Заборонено Виконавчому комітету Сумської міської ради, самому чи з залученням інших осіб проводити демонтаж тимчасової споруди сірого кольору (« ІНФОРМАЦІЯ_1 »), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , зазначеної в пункті 1 додатку до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 267 від 02.08.2023 року «Про здійснення невідкладних заходів з організації благоустрою на території Сумської міської територіальної громади шляхом проведення демонтажу незаконно встановлених/розміщених об`єктів» до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 480/9833/23.

Перший відповідач, не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу про забезпечення позову Сумського окружного адміністративного суду від 08.09.2023 справа № 480/9833/23 та прийняти нову ухвалу, якою відмовити ФОП ОСОБА_1 , в задоволенні заяви про забезпечення позову по справі № 480/9833/23.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заначив, що розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд мав враховувати докази, надані на підтвердження вказаних заявником обставин, та повинен пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Разом з цим, у даній справі позивач, стверджуючи, що він є власником тимчасової споруди в АДРЕСА_1 , та на його ім`я було розроблено паспорт розміщення тимчасової споруди за цією адресою, не надає належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин.

Зауважив, що наданий до адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 документ з назвою «паспорта прив`язки від 2021 р.» не є у розумінні вищевказаного Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, паспортом прив`язки тимчасової споруди, оскільки він ніким не погоджений, зокрема органом з питань містобудування та архітектури, а тому є нікчемним. Будь-яких інших належних та допустимих доказів того, що ФОП ОСОБА_1 є власником тимчасової споруди в АДРЕСА_1 , позивачем до суду не надано. Проте, вказані обставини мають суттєвий доказовий характер при вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до його пред`явлення, з урахуванням співвідношення законних інтересів заявника та громадського інтересу, чого судом першої інстанції враховано не було, що в свою чергу призвело до неправильного вирішення питання про забезпечення позову.

Відзначив, що це не перша судова справа і не перше намагання позивача заборонити демонтаж незаконно розміщеної тимчасової споруди, зокрема ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 04.08.2023 справа № 480/8316/23 (з тим самим предметом спору і за участю тих же сторін) - вже відмовлялось ФОП ОСОБА_1 у вжитті заходів забезпечення позову з аналогічних мотивів, після такої відмови сам позов вже не подавався.

Крім того, послався на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 у справі № 480/10508/21 (за даними реєстру судових рішень - рішення набрало законної сили 30.08.2022), якою суд констатував, що позивач не надав суду жодного доказу наявності у нього законних прав на розміщення тимчасової споруди та взагалі права власності на неї.

Наголосив, що оскаржувана ухвала суду мотивована тим, що після демонтажу цього об`єкту, повернення його до попереднього стану буде ускладнено. Однак, на дату винесення оскаржуваної ухвали про забезпечення позову від 08.09.2023 понад як місяць незаконно розміщена тимчасова споруда вже була повністю демонтована, що підтверджується актом демонтажу незаконно встановлених/розміщених об`єктів від 04.08.2023 з доданою фотофіксацією.

Таким чином, враховуючи, що роботи з демонтажу незаконно встановленої тимчасової споруди сірого кольору («Солодощі») за адресою: АДРЕСА_1 , вже проведені, оскаржувані в даній справі рішення ВК СМР доручення Сумського міського голови, як акти індивідуальної дії, вичерпали свою дію у зв`язку з їх виконанням 04.08.2023, а відтак їх повторне виконання не можливе.

За викладених обставин, вважає, що у даній справі відсутні передбачені ст. 150 КАС України підстави для забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, які вже виконані та зупиняти дію доручення Сумського міського голови, що вичерпало свою дію внаслідок виконання та не потребує повторного виконання. Твердження позивача про частково зруйноване майно в заяві про забезпечення позову, вважає таким, що не підтверджується жодними доказами у справі та спростовується актом демонтажу від 04.08.2023 з фотофіксацією. Водночас, повідомив, що вже після ухвали про забезпечення позову від 08.09.2023 на місці раніше демонтованої споруди виявлена нова тимчасова споруда, відносно якої не має рішення ВК СМР про демонтаж, отже відсутній спір.

Вважає, що оскаржувана ухвала про забезпечення позову створила передумови для "рейдерського" самовільного захоплення земельної ділянки на місце раніше демонтованої споруди, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки комунальної власності від 11.09.2023 р. на розі будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (копія в матеріалах справи) та створює перешкоди для власника земельної ділянки. Таким чином, ані судом першої інстанції, ані ФОП ОСОБА_1 не підтверджено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди реальним правам та інтересам заявника до прийняття у справі рішення по суті заявлених вимог, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, як обов`язкової умови для вжиття заходів забезпечення позову.

Позивач, у судовому засіданні та надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти задоволення її вимог, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування власної позиції послався на доводи, викладені в заяві про забезпечення позову. Додатково зазначив, що посилання представника ВК СМР на те, що оскаржувані у справі рішення, як акти індивідуальної дії вичерпали свою дію у зв`язку з їх виконанням 04.08.2023, не можуть бути підставою для скасування заходів забезпечення позову, оскільки для правової оцінки рішення ВК СМР № 267 від 02.08.2023 в частині пункту 1 додатку до такого рішення та доручення міського голови СМР від 03.08.2023 року № 936-4 слід провести розгляд справи по суті, встановити фактичні обставини справи та дати їм оцінку через призму застосовних норм права та наслідків прийняття цих рішень для позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав позицію, викладену в апеляційній скарзі, просив суд задовольнити її вимоги, а оскаржувану ухвалу скасувати з прийняттям постанови про відмову позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника першого відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в межах адміністративної справи позивач оскаржує рішення ВК СМР №267 від 02.08.2023 в частині пункту 1 додатку до рішення «Про здійснення невідкладних заходів з організації благоустрою на території Сумської міської територіальної громади шляхом проведення демонтажу незаконно встановлених/розміщених об`єктів».

Так, оскаржуваним пунктом 1 додатку до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради №267 від 02.08.2023 року «Про здійснення невідкладних заходів з організації благоустрою на території Сумської міської територіальної громади шляхом проведення демонтажу незаконно встановлених/розміщених об`єктів» вирішено здійснити заходи з організації благоустрою на території Сумської територіальної громади шляхом проведення демонтажу незаконно встановленого/розміщеного об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 2 оскаржуваного рішення доручено примусовий демонтаж здійснити КП «Шляхрембуд» Сумської міської ради.

На виконання вищевказаного рішення дорученням Сумського міського голови від 03.08.2023 року №36-Д доручено КП «Шляхрембуд» СМР та КП «Паркінг» СМР забезпечити необхідну кількість працівників для проведення демонтажу.

В свою чергу, позивач, вважаючи, що внаслідок демонтажу зазначені конструкції можуть бути пошкоджені, звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції, застосовуючи висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19 жовтня 2021 року у справі №ЗД/380/67/20 та від 23.01.2020 року у справі № 1840/2909/18, дійшов висновку, що примусовий демонтаж тимчасових споруд, їх транспортування, тривале зберігання без експлуатації, може негативно вплинути на стан відповідної тимчасової споруди, або навіть призведе до її повного чи часткового руйнування. Крім того судом враховано, що у разі демонтажу тимчасової споруди, позивач муситиме відшкодувати вартість зберігання та демонтажу останньої, а також у разі задоволення позовних вимог, витратити додаткові зусилля, час та кошти для повернення тимчасової споруди на попереднє місце з приведенням її у належний стан для ведення підприємницької діяльності.

З огляду на вищенаведене, не надаючи попередньої оцінки щодо законності оскаржуваному рішенню та дорученню, які є чинними та підлягають виконанню, суд вважав, що демонтаж тимчасової споруди до ухвалення рішення в адміністративній справі № 480/9833/23 істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, адже після демонтажу цього об`єкту, повернення його до попереднього стану буде ускладнено, а відтак наявні підстави для заборони ВК СМР, самому чи з залученням інших осіб проводити демонтаж тимчасової споруди сірого кольору («Солодощі»), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Водночас підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 640/6840/20.

Водночас, колегія суддів зазначає, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Отже, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Отже, розглядаючи вказану заяву про забезпечення позову, суд має врахувати докази, надані на підтвердження вказаних заявником обставин, а також пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 стверджує про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди внаслідок незаконного проведення демонтатажу належної йому тимчасової споруди в АДРЕСА_1 , на підтвердження чого надає копію паспорта прив`язки від 2021 р, розробленого ТОВ «Віта-С-» на ім`я позивача.

Відповідно до п. 1.4, 2.2, 2.6, 2.7 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 (далі Порядок) паспортом прив`язки тимчасової споруди (ТС) є комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС та благоустрій прилеглої території на топографо-геодезичній основі М 1:500, інженерне забезпечення, зовнішній архітектурний вигляд ТС та напрям підприємницької діяльності.

Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення.

Для оформлення паспорта прив`язки ТС замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив`язки ТС, до якої додає: схему розміщення ТС (додаток І); ескізи фасадів ТС у кольорі М 1: 50 (для стаціонарних ТС), які виготовляє суб`єкт господарювання, який має у своєму складі архітектора, що має кваліфікаційний сертифікат, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат

Разом з цим, долучений позивачем паспорт прив`язки ТС за адресою: проспект Михайла Лушпи біля буд. 47, від 2021 року, всупереч вимог вказаного Порядку, не погоджений органом з питань містобудування та архітектури, яким на території міста Суми є Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради.

Отже, надана позивачем копія Паспорту прив`язки ТС за адресою: АДРЕСА_1 , від 2021 року не підтверджує право позивача на спірну ТС.

Інших доказів, зокрема витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або діючого договору оренди землі по АДРЕСА_1 , якими б підтвердилось право власності або користування позивача на спірний об`єкт, матеріали справи не містять.

За викладених обставин, позивачем не надано ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції будь-яких інших належних і допустимих доказів того, що він є власником тимчасової споруди в АДРЕСА_1 , що є ключовою обставиною для висновку про можливість застосування заходів забезпечення позову з метою недопущення порушення прав та законних інтересів заявника.

Колегія суддів вважає помилковими посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду в постановах від 19 жовтня 2021 року по справі №ЗД/380/67/20, від 23.01.2020 року у справі №1840/2909/18, оскільки у вказаних справах позивачі надали докази на підтвердження їх права власності на спірні споруди, демонтаж яких мали намір здійснити відповідачі. Натомість обставини у даній справі є відмінними, а відтак висновки суду касаційної інстанції врахуванню не підлягають.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову виходив з того, що після демонтажу тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 , повернення його до попереднього стану буде ускладнено.

Відповідач повідомив, що на виконання оскаржуваного в даній справі пункту 1 додатку до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 02.08.2023 року №267 04.08.2023 було проведено роботи з демонтажу встановленої тимчасової споруди сірого кольору («Солодощі») за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено акт демонтажу від 04.08.2023 з фотофіксацією.

Разом з цим, як зазначив відповідач, та підтвердив позивач у судовому засіданні під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, після 04.08.2023 жодних інших дій з демонтажу вказаної споруди відповідачем не вчинялось.

Враховуючи, що станом на дату звернення ФОП ОСОБА_2 до суду з позовом та заявою про забезпечення позову (07.09.2023), а також на дату прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали від 08.09.2023 дії щодо демонтажу тимчасової споруди сірого кольору («Солодощі») за адресою: АДРЕСА_1 відповідачем не вчинялися, відсутні підстави вважати наявною очевидну небезпеку заподіяння шкоди реальним правам та інтересам позивача.

Крім того, за твердженням представника першого відповідача спірна тимчасова споруда вже була повністю демонтована, тобто оскаржувані в даній справі рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради і доручення Сумського міського голови, як акти індивідуальної дії, вичерпали свою дію у зв`язку з їх виконанням 04.08.2023, а відтак їх повторне виконання не можливе.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 , звертаючись із заявою про забезпечення позову, не підтверджено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його реальним правам та інтересам до прийняття у справі рішення по суті заявлених вимог, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, а також необхідності докладення значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що заходи забезпечення позову, передбачені ст. 151 КАС України, вживаються судом з метою недопущення вчинення дій, які можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених прав.

Однак, у разі, якщо такі дії вже вчинені, заходи забезпечення позову не зможуть унеможливити настання негативних наслідків для позивача, тим більше, що доказів права власності або користування на спірну споруду ФОП ОСОБА_1 не надано.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів, дійшла висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 150 КАС України, для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у спірних відносинах.

Інших доводів чи доказів на підтвердження обґрунтованості заяви про забезпечення позову, аніж вищевикладені вище, заявник не наводить та не надає ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції.

За наявними матеріалами справи, колегією суддів також не встановлено інших обставин, які б підтверджували обґрунтованість заяви про забезпечення позову.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що наведені фактичні обставини дають суду підстави для висновку про обґрунтованість доводів заявника щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі є передчасними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та наданим письмовим доказам, що додані до матеріалів заяви про забезпечення позову.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За визначенням ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 08.09.2023 у справі №480/9833/23 через порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання щодо забезпечення позову, підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Сумської міської ради - задовольнити.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 08.09.2023 по справі № 480/9833/23 - скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді О.А. Спаскін С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 10.11.2023 року