Справа № 200/5227/23
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 року Справа№200/5227/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 з вимогами про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди: з 21.04.2022 по 26.04.2022, з 26.04.2022 по 09.05.2022, з 09.05.2022 по 27.05.2022, з 30.05.2022 по 03.06.2022, з 09.06.2022 по 23.06.2022, з 12.07.2022 по 22.07.2022, з 25.07.2022 по 14.09.2022 включно, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди: з 21.04.2022 по 26.04.2022, з 26.04.2022 по 09.05.2022, з 09.05.2022 по 27.05.2022, з 30.05.2022 по 03.06.2022, з 09.06.2022 по 23.06.2022, з 12.07.2022 по 22.07.2022, з 25.07.2022 по 14.09.2022 включно, з урахуванням фактично виплачених сум.

Також просить поновити строк звернення до суду, оскільки є військовослужбовцем і приймав участь у бойових діях, тому не мав можливості вільно переміщуватися територією України.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з березня 2022 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Зокрема, зазначає, що під час проходження військової служби позивач 20.04.2022 року о 14:00 поблизу населеного пункту Рубці Донецької області, під час безпосередньої участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в районі ведення бойових дій внаслідок мінометного обстрілу з території тимчасово непідконтрольній ЗСУ з боку підрозділів збройних сил рф, отримав травму (струс мозку).

Відповідно до довідки про обставини травми № 694/2776 від 16.09.2022 року поранення отримано під час виконання обов`язків військової служби, яке пов`язане із захистом Батьківщини.

Зазначає, що у зв`язку з отриманням бойового поранення 20.04.2022 року позивач проходив довготривале лікування по вересень 2022 року та перебував на стаціонарному лікуванні в різних лікувальних закладах.

Вважає, що у зв`язку з лікуванням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, позивач набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць відповідно до пункту 1 постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року за періоди стаціонарного лікування з 21 квітня 2022 року по 14 вересня 2022 року. Проте, за час лікування позивачу додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн. протиправно відповідачем не сплачувалась, тому 24.05.2023 року він звернувся з письмовою заявою до відповідача.

Зазначає, що з відповіді відповідача, оформленої листом від 11.06.2023 № 694/3077 можна зробити висновок про те, що відповідач відмовився від визначення періодів лікування з подальшою добровільною виплатою винагороди збільшеної до 100 000 грн. за періоди стаціонарного лікування при тому, що позивачем було надано усі медичні документ на підтвердження вимог, викладених в заяві.

Також, позивач звертався із заявою від 05.12.2022 року безпосередньо до командира військової частини НОМЕР_1 з проханням перерахунку грошового забезпечення за періоди перебування в медичних закладах, однак такий перерахунок не здійснено.

Наголошує, що відповідач, не здійснюючи перерахунок та донарахування додаткової винагороди, передбаченої законодавством, порушує право позивача на її отримання, тому позивач змушений звернутися суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмового провадження).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, тому суд розглядає справу на підставі наявних в її матеріалах доказів.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_2 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 02.03.2022 року ОСОБА_1 був призваний за мобілізацією з 02.03.2022 року, а 31.08.2022 року відповідно до свідоцтва про хворобу № 661-П ГВЛК ПП НВМКЦ «ГВКГ» був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Відповідно до штампу Яворівського РТЦК та СП, на зазначеному вище тимчасовому посвідченні, 03.10.2022 року позивача було знято з військового обліку.

Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою відповідача від 10.06.2023 року № 167-ФС про нараховані доходи з березня по грудень 2022 року та факт служби не заперечується сторонами.

В довідці військової частини НОМЕР_1 про обставини травми № 694/2776 від 16.09.2022 року зазначено, що травму позивачем отримано під час виконання обов`язків військової служби, яке пов`язане із захистом Батьківщини.

Зокрема, у довідці вказано, що позивач 20.04.2022 року о 14:00 поблизу населеного пункту Рубці Донецької області під час безпосередньої участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в районі ведення бойових дій внаслідок мінометного обстрілу з території тимчасово непідконтрольній ЗСУ з боку підрозділів збройних сил рф, отримав мінно-вибухову травму, струс мозку та міопію важкого ступеню з астигматизмом.

Крім того, позивачем до матеріалів справи надано наступні документи про проходження ним стаціонарного лікування.

Зокрема, відповідно до виписки КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникава «ДОР» № е4184 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 21.04.2022 року по 26.04.2022 року з діагнозом: МВТ, ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравма.

Відповідно до виписки КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни «ДОР»№ 444 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 26.04.2022 року по 09.05.2022 року з діагнозом: наслідки мінно-вибухової травми, ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравма.

Відповідно до виписки КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги «ДОР»№ 2973/2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 09.05.2022 року по 27.05.2022 року з діагнозом: основний органічний емоційно-лабільний розлад, супутній: артеріальна гіпертензія 2 ст., внаслідок ЧМТ. Відновний період перенесеної МВТ, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, міопія слабкого ступеня, астигматизм обох очей.

Відповідно до виписки комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня № 11» виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 7292 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 30.05.2022 року по 03.06.2022 року з діагнозом: мінно-вибухова травма, ЗЧМТ, струс головного мозку, відновний період.

Відповідно до виписки комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня № 11» виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 1763/89 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 09.06.2022 року по 23.06.2022 року з діагнозом: загострення вертебро-базилярної недостатності на тлі перенесеної мінно-вибухової травми, закритої черепно-мозкової травми (струсу головного мозку). Посттравматичний стресовий розлад.

Відповідно до направлення відповідача №160 від 26.06.2022 року позивач був направлений на огляд ВЛК.

Відповідно до перевідного епікризу закладу охорони здоров`я військова частина НОМЕР_4 № 543 «У» позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 12.07.2022 року по 22.07.2022 року з діагнозом: наслідки перенесеної МВТ, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку. Тривожно-депресивний стан, асоційований зі стресом.

Відповідно до епікризу Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» № 9631 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 25.07.2022 року по 14.09.2022 року з діагнозом: Стійкий різко виражений тривожно-депресивний розлад після перенесеної гострої реакції на стрес з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та панічними атаками. Стан після перенесеною МВТ, ЗЧМТ, струсу мозку у вигляді синдрому вегетативно-судинної дисфункції.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 11.07.2022 року № 2679 проведено медичний огляд позивача гарнізонною військово-лікарською комісією НВМКЦ «ГВКГ» 11.07.2022 року. Діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва: Наслідки МВТ (струс головного мозку 19.04.2022) у вигляді посттравматичної енцефалопатії І ст. Ішемічна хвороба серця. Дифузний кардіосклероз, пролапс МК, ТК І ст. Потребує стаціонарного лікування з подальшим переоглядом у в/ч НОМЕР_4 .

При цьому, суд зауважує, що гарнізонна військово-лікарська комісія НВМКЦ «ГВКГ» не визначила у довідці огляду 11.07.2022 року ступінь тяжкості та причинний зв`язок травми (поранення) із захистом Батьківщини, а лише надала рекомендації щодо потреби подальшого лікування та повторного огляду у в/ч НОМЕР_5 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022 року № 273 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення на підставі висновку про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

Таким чином, позивач фактично проходив військову службу у березні 2022 року та у квітні 2022 року, а отримавши травму - струс мозку 20 квітня 2022 року під час бойових дій, знаходився на лікуванні у різних лікувальних закладах міст Дніпра та Києва майже до кінця вересня 2022 року, а 03 жовтня 2022 року був знятий з військового обліку у зв`язку з визнанням непридатним до військової служби.

Відповідно до довідки відповідача від 10.06.2023 року № 167-ФС про нараховані доходи з березня по грудень 2022 року, позивачеві у березні, квітні та травні 2022 року нараховувалося грошове забезпечення та додатково до нього нараховувалася додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, відповідно у березні 2022 року в сумі 7741,94 грн., у квітні 2022 року в сумі 37419,35 грн., у травні 2022 року в сумі 66666,67 грн. У червні та липні 2022 року грошове забезпечення виплачено, проте додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 не сплачувалася.

З серпня по грудень 2022 року позивачеві нараховано та сплачено додаткову винагороду згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, зокрема: в серпні 2022 року в сумі 60000,00 грн., в вересні 2022 року в сумі 70000,00 грн., в жовтні 2022 року в сумі 29000,00 грн., в листопаді 2022 року додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 не виплачувалася, в грудні 2022 року в сумі 140000,00 грн.

Однак, позивач вважає, що має право на підвищений до 100000,00 грн. розмір додаткової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, оскільки з 21.04.2022 по 14.09.2022 року знаходився на лікуванні з наслідками травми, отриманої під час бойових дій, тому 24.05.2023 року звернувся з письмовою заявою до відповідача.

Листом від 11.06.2023 № 694/3077 відповідач відмовив нарахувати та виплатити винагороду, збільшену до 100 000 грн. за періоди стаціонарного лікування позивача, оскільки у висновку військово-лікарської комісії від 11.07.2022 року № 2679 не визначено ступінь важкості поранення.

Крім того, позивач звертався із заявою від 05.12.2022 року безпосередньо до командира військової частини НОМЕР_1 з проханням перерахунку грошового забезпечення за періоди перебування в медичних закладах, однак такий перерахунок не здійснено.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 в підвищеному до 100000 грн. розмірі під час знаходження на лікуванні за період з 21.04.2022 року по 14.09.2022 року, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Приписами ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Згідно з вказаною нормою суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260.

Згідно п. 2, 8 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир). Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Відповідно до п. 17 розділу І Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

В подальшому строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався та триває на дату розгляду даної справи. Отже, як у спірний період, так і нас час розгляду даної справи на території України діє особливий період.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 217, від 22.03.2022 № 350, від 01.04.2022 № 400, від 01.07.2022 № 754, від 07.07.2022 № 793, від 27.09.2022 № 1066, від 08.10.2022 № 1146, від 20.01.2023 № 43, від 09.08.2023 № 839, від 15.09.2023 № 1001 до вказаної постанови були внесені зміни та доповнення.

Крім того, пунктом 1 постанови № 168 (в редакції від 02.04.2022 року) передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Пунктом 1 постанови № 168 (в редакції від 19.07.2022 року) передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, в період лікування позивача в лікувальних закладах після отриманого поранення (травми - у даному випадку) під час бойових дій, пункт 1 постанови № 168 передбачав, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Як зазначено вище, довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми № 694/2776 від 16.09.2022 року підтверджено, що травму (струс мозку) позивачем отримано під час виконання обов`язків військової служби, яке пов`язане із захистом Батьківщини, при цьому, з яких медичних документів командиром частини вказано медичні діагнози, в довідці не зазначено.

Таким чином, відповідно до виписок медичних закладів стаціонарне лікування позивача з 21.04.2022 по 14.09.2022 пов`язане з двома факторами:

- з розладами, пов`язаними з перенесеною 20.04.2022 року (в деяких виписках зазначено - 19.04.2022 року) мінно-вибуховою травмою, ЗЧМТ, струсом мозку, отриманими під час бойових дій,

- з психічними розладами, отриманими внаслідок пережитого стресу, про що зазначено у виписних епікризах лікувальних закладів.

Тобто, чотири епікризи медичних установ містять діагнози, пов`язані з наслідками мінно-вибухової травми (закрита черепно-мозкова травма чи струс мозку), а три епікризи містять психіатричні розлади (захворювання), також пов`язані з МВТ та стресом, про що зазначено в них.

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).

Згідно з пунктом 1.1 глави 1 розділу I Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 1.3 глави 1 розділу I Положення №402, основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 глави 1 розділу I Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

У відповідності з пп. 2.4.5 п. 2.4 глави 2 розділу I Положення №402, ВЛК регіону має право: приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).

У відповідності з пп. 2.4.10 п. 2.4 глави 2 розділу I Положення №402, постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

Главою 21 розділу II Положення №402 визначений порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України.

Згідно пункту 21.1 глави 21 розділу II Положення №402, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Відповідно пункту 21.2 глави 21 розділу II Положення №402, причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Згідно пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;

б) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби;

в) Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;

г) Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;

ґ) Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;

д) Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;

е) Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби;

є) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

ж) Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової - служби під час участі в бойових діях у складі ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

з) Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН;

и) Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу;

к) Поранення(травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН.

Відтак, підпункт а пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 передбачає: «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Підпункт ґ пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 передбачає: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті «а» цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.

Як зазначено вище, медичні виписки про перебування позивача у стаціонарі містять висновки і про мінно-вибухову травму, і про захворювання, пов`язані з нею.

З аналізу пункту 1 постанови №168 вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:

поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини;

перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, позивач помилково вважає, що також має право на виплату, збільшену до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я також внаслідок хвороби, пов`язаної із захистом Батьківщини.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що медичні висновки, встановлені епікризами наступних лікувальних установ:

- КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги «ДОР»№ 2973/2022, де позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 09.05.2022 року по 27.05.2022 року з діагнозом: основний органічний емоційно-лабільний розлад, супутній: артеріальна гіпертензія 2 ст., внаслідок ЧМТ. Відновний період перенесеної МВТ, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, міопія слабкого ступеня, астигматизм обох очей;

- Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня № 11» виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 1763/89, де позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 09.06.2022 року по 23.06.2022 року з діагнозом: загострення вертебро-базилярної недостатності на тлі перенесеної мінно-вибухової травми, закритої черепно-мозкової травми (струсу головного мозку). Посттравматичний стресовий розлад;

- Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» № 9631, де позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 25.07.2022 року по 14.09.2022 року з діагнозом: Стійкий різко виражений тривожно-депресивний розлад після перенесеної гострої реакції на стрес з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та панічними атаками. Стан після перенесеною МВТ, ЗЧМТ, струсу мозку у вигляді синдрому вегетативно-судинної дисфункції не охоплюються, описаним у пункті першому постанови №168 випадком для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, - поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини.

Тобто, періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні: з 09.05.2022 року по 27.05.2022 року, 09.06.2022 року по 23.06.2022 року, з 25.07.2022 року по 14.09.2022 року не підлягають оплаті збільшеної до 100 000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, оскільки вказані періоди є періодами хвороби, пов`язаної із захистом Батьківщини, а не поранення, як вимагає пункт перший постанови № 168.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до вимог пунктів 2.1, 2.2 глави 1 розділу I Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, яким надано право приймати постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців ЗСУ.

Як зазначено вище, згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 11.07.2022 року № 2679 проведено медичний огляд позивача гарнізонною військово-лікарською комісією НВМКЦ «ГВКГ» 11.07.2022 року. Діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва: Наслідки МВТ (струс головного мозку 19.04.2022) у вигляді посттравматичної енцефалопатії І ст. Ішемічна хвороба серця. Дифузний кардіосклероз, пролапс МК, ТК І ст. Потребує стаціонарного лікування з подальшим переоглядом у в/ч НОМЕР_4 .

Тобто, ВЛК у вказаній довідці № 2679 від 11.07.2022 року не підтвердила причинний зв`язок захворювань позивача - посттравматичної енцефалопатії І ст., як вказано у довідці, з мінно-вибуховою травмою, отриманою під час ведення бойових дій, тому адвокат позивача звернувся з письмовим запитом до командування Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь», який листом від 17.08.2023 року № 545/81/5691 відповів адвокату, що за результатами медичного обстеження ОСОБА_1 був оглянутий гарнізонною військово-лікарською комісією НВМКЦ «ГВКГ» 11.07.2022 року. Експертне рішення оформлене довідкою ВЛК № 2679 від 11.07.2022 року на підставі графи ІІ Розкладу хвороб Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 потребує стаціонарного лікування з переоглядом у в/ч НОМЕР_4 .

Відповідно до пункту 6.28 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України постанова не є остаточною. Остаточну постанову з визначенням ступеню придатності до військової служби, ступеню тяжкості та причинний зв`язок травми (поранення) приймає військово-лікарська комісія за результатами обстеження, лікування та повторного медичного огляду військово-лікарської комісії.

У разі не проведення за результатами лікування медичного огляду військово-лікарською комісією, позивачу запропоновано відповідно до пп.б п. 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України з направленням та наявною медичною документацією прибути до НВМКЦ «ГВКГ» для проведення повторного медичного огляду військово-лікарською комісією.

Остаточної постанови ВЛК з підтвердженням причинного зв`язку травми (поранення), пов`язаних із захистом Батьківщини позивачем до матеріалів справи не надано, а тому періоди перебування позивача в стаціонарі, підтверджені лише виписними епікризами лікувальних закладів без підтвердження ВЛК причинного зв`язку з МВТ, отриманою під час захисту Батьківщини, не можуть вважатися належними і допустимими доказами, які б підтверджували право позивача на виплату збільшеної до 100 000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, - поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини.

Суд також бере до уваги те, що в деяких епікризах та довідці ВЛК від 11.07.2022 року № 2679 дата отримання мінно-вибухової травми вказана як 19.04.2022 року, при цьому довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми № 694/2776 від 16.09.2022 року підтверджено, що травму позивачем отримано 20.04.2022 року.

Отже, не маючи висновку (постанови) ВЛК відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, позивач завчасно звернувся з даним позовом, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до приписів частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Стосовно клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Спір щодо нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, яка є складовою частиною грошового забезпечення є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236», постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. № 383 дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 червня 2023 року.

Як встановлено судом, позивач проходив військову службу у ЗСУ. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022 року № 273 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення на підставі висновку про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

Тобто, відносини публічної служби між сторонами припинилися 29.09.2022 року.

Позовна заява з вимогами про не нарахування та невиплату позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168, яка є складовою грошового забезпечення, подана 20.09.2023 року.

Суд виходить з того, що спір щодо нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Як зазначено вище, постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. № 383 дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 червня 2023 року.

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину, тому суд вважає за доцільне задовольнити клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.

Наведена правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях на підставі пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», у позовних вимогах відмовлено, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

На підставі положень Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом.

У позовних вимогах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_7 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 13 листопада 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова