Справа № 440/14787/23
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/14787/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Удовіченка С.О., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов"язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії за віком № 95 від 31 серпня 2023 року,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 19 січня 1981 року з 25 травня 1980 року по 18 липня 1983 року, з 15 серпня 1983 року по 06 вересня 1985 року, з 14 лютого 1987 року по 17 березня 1992 року, з 20 травня 1992 року по 29 лютого 1996 року, з 22 квітня 1996 року по 31 грудня 1998 року, враховуючи час роботи за фактичною тривалістю, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 серпня 2023 року про призначення пенсії за віком;

- встановлення судового контролю.

В обгрунтування позовної заяви позивач вказував на протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області за віком № 95 від 31 серпня 2023 року, оскільки подав усі необхідні та можливі документи для призначення пенсії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у письмовому провадженні.

06 листопада 2023 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. У відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи на відсутність правових підстав для призначення пенсії. Стверджував, що трудова книжка не містить повної інформації, яка б була достатня для зарахування стажу роботи та призначення пенсії.

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася із заявою від 25 серпня 2023 року до пенсійного органу, в якій просила призначити пенсію за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії за віком № 95 від 31 серпня 2023 року.

Відмовляючи у призначенні пенсії відповідач виходив із того, що вік заявниці - 61 рік 10 місяців 5 днів; у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на' призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за" віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: починаючи з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років. Страховий стаж особи складає 17 років 6 місяців 20 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки колгоспника Укр від 19 січня 1981 року серії НОМЕР_1 періоди роботи з 25 травня 1980 року по 18 липня 1983 року, з 15 серпня 1983 року по 06 вересня 1985 року, з 14 лютого 1987 року по 17 березня 1992 року, з 20 травня 1992 року по 29 лютого 1996 року, з 22 квітня 1996 року по 31 грудня 1998 року, оскільки записи про трудову участь у колгоспі не містять підстав із зазначенням номеру та дати документу, довідка про встановлений та фактично виконаний мінімум трудової участі у громадському господарстві заявницею не надавалася. Крім того, у періоді роботи з 20 травня 1992 року по 29 лютого 1996 року відсутня дата наказу про звільнення.

Не погодившись із відмовою у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

За правилами частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) та від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Статтею 8 Закону №1058 передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

У статті 1 вказаного Закону № 1058-ІV наведено наступні визначення:

Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбачуваного цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За приписами пункту 1 частини першої статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно частини другою статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною третьою статті 26 Закону №1058 зазначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 19 січня 1981 року, позивач працювала в колгоспі "Перемога" з 25 травня 1980 року по 18 липня 1983 року на посаді доярки, а з 15 серпня 1983 року по 06 вересня 1985 року - на посаді різноробочої, у розділі "Відомості про роботу" трудової книжки колгоспника наявні наступні записи про фактично виконаний та встановлений мінімум трудової участі в господарстві, тобто кількість вироблених трудоднів:

- за 1980 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 139, при встановленому мінімумі 167;

- за 1981 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 240, при встановленому мінімумі 260;

- за 1982 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 272, при встановленому мінімумі 260;

- за 1982 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 272, при встановленому мінімумі 260;

- за 1983 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 156, при встановленому мінімумі 156,

- за 1984 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 217, при встановленому мінімумі 280,

- за 1985 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 100, при встановленому мінімумі 192;

з 14 лютого 1987 року по 17 березня 1992 року позивач працювала в колгоспі "Прогрес" на посаді доярки, у розділі "Відомості про роботу" трудової книжки колгоспника наявні наступні записи про фактично виконаний та встановлений мінімум трудової участі в господарстві, тобто кількість вироблених трудоднів:

- за 1987 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 186, при встановленому мінімумі 230;

- за 1988 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 278, при встановленому мінімумі 280;

- за 1989 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 292, при встановленому мінімумі 280;

- за 1990 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 261, при встановленому мінімумі 280;

- за 1991 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 307, при встановленому мінімумі 280;

- за 1992 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 84, при встановленому мінімумі 80;

з 20 травня 1992 року по 29 лютого 1996 року позивач працювала в колгоспі "Перемога" (з 09 березня 2000 року - сільськогосподарський виробничий кооператив "Перемога") на посаді доярки, з 22 квітня 1996 року по 02 грудня 2002 року - на посадах садовода-виноградаря, доярки, полевода, у розділі «Відомості про роботу» трудової книжки колгоспника наявні наступні записи про фактично виконаний та встановлений мінімум трудової участі в господарстві, тобто кількість вироблених трудоднів:

- за 1992 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 206, при встановленому мінімумі 163;

- за 1993 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 352, при встановленому мінімумі 258;

- за 1994 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 342, при встановленому мінімумі 258;

- за 1995 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 316, при встановленому мінімумі 258;

- за 1996 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 246, при встановленому мінімумі 219;

- за 1997 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 347, при встановленому мінімумі 254;

- за 1998 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 384, при встановленому мінімумі 254.

При цьому, у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 19 січня 1981 року містяться записи про суми нарахованих грошових коштів, номери та дати особових рахунків, записи адміністрації колгоспів "Перемога" і "Прогрес" про наявність/відсутність поважних причин невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві, відповідні записи завірені підписом голови колгоспу та головного/старшого бухгалтера колгоспу, а також печатками підприємства.

На час спірного періоду роботи позивача діяла Інструкція «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях», що затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20 червня 1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162) та Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівник, затверджена наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року.

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнень повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 4.1 Інструкції № 162 передбачено, що при звільненні робітника чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно пункту 1 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників підприємств, установ і організацій (надалі підприємств) усіх форм власності, які пропрацювали на них понад 5 днів, включаючи осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Підпунктом г) пункту 2.17 Інструкції № 162 та підпунктом г) пункту 2.19 Інструкції № 58 передбачено, що До трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи про роботу як членів колгоспу - у тому разі, коли чинним законодавством передбачене зарахування цієї роботи в загальний трудовий стаж працівників.

Отже, з вищенаведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Також слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27 квітня 1993 року № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, з огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 серпня 2019 року по справі № 654/890/17.

Крім того статті 56 Закону №1788 визначає, що стаж роботи в колгоспі за період після 1965 року обчислюється за фактичною тривалістю роботи тільки тоді, коли член колгоспу не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві без поважних причин. Тобто, для неврахування до трудового стажу при його обчисленні часу роботи в колгоспі, або певного його періоду, необхідно встановити невиконання членом колгоспу встановленого у господарстві мінімуму трудової участі, а також те, що невиконання встановленого мінімуму трудової участі відбулось з вини члена колгоспу за відсутності поважних причин.

Однак, у трудовій книжці колгоспника відсутні відомості про невиконання позивачем під час роботи в колгоспах встановленого мінімуму трудової участі без поважних причин.

Таким чином, в частині не зарахування спірних періодів відповідачем допущено надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постановах Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (адміністративне провадження № К/9901/2310/18), від 30 вересня 2019 року у справі № 63 8/18467/15-а (адміністративне провадження № К/9901/17572/18).

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, про необхідність визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії за віком № 95 від 31 серпня 2023 року.

Оскільки в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності в частині оскаржуваного рішення, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 19 січня 1981 року з 25 травня 1980 року по 18 липня 1983 року, з 15 серпня 1983 року по 06 вересня 1985 року, з 14 лютого 1987 року по 17 березня 1992 року, з 20 травня 1992 року по 29 лютого 1996 року, з 22 квітня 1996 року по 31 грудня 1998 року, враховуючи час роботи за фактичною тривалістю, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 серпня 2023 року про призначення пенсії за віком

Таким чином позов підлягає задоволенню.

В частині клопотання позивача про здійснення судового контролю, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Наведена норма процесуального закону не є імперативною та передбачає право суду на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, приймати рішення про необхідність чи недоцільність у зобов`язанні суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення. Вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю суд враховує надані позивачем докази, особливості покладених на суб`єкта владних повноважень обов`язків згідно з судовим рішенням та його можливості ці обов`язки виконати без достатніх зволікань.

У цій справі позивачем не обґрунтовано необхідність застосування заходів судового контролю, а у суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення після набрання ним законної сили.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст.243-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) Головного управління Пенсійного фонду України Донецькій області (, площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії за віком № 95 від 31 серпня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 19 січня 1981 року з 25 травня 1980 року по 18 липня 1983 року, з 15 серпня 1983 року по 06 вересня 1985 року, з 14 лютого 1987 року по 17 березня 1992 року, з 20 травня 1992 року по 29 лютого 1996 року, з 22 квітня 1996 року по 31 грудня 1998 року, враховуючи час роботи за фактичною тривалістю, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 серпня 2023 року про призначення пенсії за віком.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко