Справа № 567/1527/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 567/1527/23 пров. № А/857/18661/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Сеника Р.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

за участю представника позивача Вотави І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 11 вересня 2023 року, прийняте суддею Василевич О.В. у м. Острог, повний текст складено 13 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі Укртрансбезпека, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України серії АА №00012279 від 21.07.2023 та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 11.09.2023 відмовлено в задоволенні позову.

Суд першої інстанції виходив з того, що суб`єктом порушення правил проїзду великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами за ч.2 ст.132-1 КУпАП у даному випадку це фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб - позивач, що підтверджується наданою ним копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вантажного сідлового тягача.

На підтвердження того, що вимірювальна техніка була у справному стані та відповідала вимогам технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, відповідачем надано сертифікат перевірки типу та сертифікати відповідності № UA.TR.113-001_62/02F-21 і № UA.TR.113-001_62/04F-21.

Суд встановив, що перевищення навантаження на строєні вісі транспортного засобу мало місце на 5,2 % (1,092 тони), при дозволеному максимальному навантаженні на строєні вісі з відстанню між ними 1,3 м або менше 21 тонна, в тому числі зафіксовано на фотокартках із зображенням транспортного засобу та його номерного знаку, які отримані за результатами автоматичної фіксації правопорушення.

Доводи позивача про те, що обставини, викладені в оскаржуваній постанові спростовуються товарно-транспортною накладною №000047840 від 27.05.2023 суд відхилив, оскільки наявність вищевказаної ТТН не свідчить про відсутність факту перевищення ваги.

Доводи позивача щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення та іншим нормативно-правовим актам, є безпідставними, оскільки інструкцією затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови.

Зміст оскаржуваної постанови відображає всі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, а тому доводи позивача про відсутність в оскаржуваному рішенні суб`єкта владних повноважень необхідного обсягу інформації є необґрунтованими.

Оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкції ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що в залежності від виду причіпного пристрою, визначається допустиме навантаження на вісі ТЗ. Дані щодо виду причіпного ТЗ в оскаржуваній постанові відсутні.

Проте судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що відсутність в оскаржуваній постанові даних, щодо причепу, напівпричепу / інших причіпних пристроїв та їх державного номерного знаку ставлять під сумнів факт перевищення встановлених законодавством вагових норм та порушення позивачем вимог п. 22.5 ПДР України.

Поза увагою суду залишилась та обставина, що долучений до відзиву сертифікат перевірки типу наданий на інший прилад, відмінний від того, що зазначений в оскаржуваній постанові, оскільки містить інший номер призначеного органу, а саме - UA.TR.001, в оскаржувані постанові - UA.TR.113.

Відсутність даних, зазначених в Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі свідчить про протиправність вказаної постанови, оскільки без даних щодо причіпного пристрою, неможливо встановити допустимі габаритно-вагові параметри для проїзду ТЗ на автошляху Н-25.км. 207+225. Рівненська область та як наслідок розрахувати розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на вісі, сукупність вісів, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс).

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Державна служба України з безпеки на транспорті подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що оскаржувана постанова містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП, пунктом 17 Порядку № 1174, Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 № 512 (надалі - Інструкція № 512), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 01 жовтня 2021 за № 1286/36908 (в редакції, що діяла на момент вчиненння правопорушення).

Технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам встановленим чинним законодавством України, на підтвердження чого до відзиву надано копію сертифікату перевірки типу, копію сертифікату відповідності.

Звертає увагу суду, що скаржник посилається на редакцію Інструкції №512, котра втратила чинність на підставі наказу Міністерства інфраструктури України № 324 від 14.05.2022 «Про внесення змін до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі». В чинній редакції від 10.06.2022 Додаток 1 до вказаної Інструкції не містить тієї інформації на котру посилається скаржник, а саме в графі «Установив» відсутня та сукупність інформації котру зазначає скаржник.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 21.07.2023 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. винесено відносно ОСОБА_1 постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України серії АА №00012279, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500 грн.

Зі змісту вказаної постанови та матеріалів справи, зокрема, з фототаблиць долучених до оскаржуваної постанови із зображенням вантажного сідлового тягача із спеціалізованим напівпричепом, вбачається, що ОСОБА_1 як відповідальна особа 27.05.2023 о 10 год. 24 хв. на автодорозі Н-25, км 207 + 225 Рівненської області допустив рух транспортного засобу марки «RENAULT MAGNUM 460Ц, д.н.з. НОМЕР_1 , та спеціалізованого напівпричепу самоскида марки «FRUEHAUF», д.н.з. НОМЕР_2 , із перевищенням нормативних параметрів, визначених п.22.5 ПДР України: навантаження на строєні осі транспортного засобу перевищує на 5,2 % (1,092 тон), при дозволеному максимальному навантаження на строєні осі 21 тона та відстані між осями 1,3 м або менше, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «RENAULT MAGNUM 460», д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на позивача ОСОБА_1 , та згідно іншого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , спеціалізований напівпричіп-самоскид марки «FRUEHAUF», д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований на ОСОБА_2 .

З доводів позивача та товарно-транспортної накладної № 000047840 від 27.05.2023 судом встановлено, що з використанням належного позивачу на праві власності вищевказаного вантажного сідлового тягача RENAULT MAGNUM 460, д.н.з. НОМЕР_1 , та спеціалізованого напівпричіпа-самоскида марки «FRUEHAUF», д.н.з. НОМЕР_2 , належного ОСОБА_2 , здійснювалось перевезення вантажу (піску з відсівом), та замовником, вантажоодержувачем і автоперевізником вантажу був позивач - ФОП ОСОБА_1 , вага відправленого вантажу складала 25300 кг.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

У Примітці цієї статті передбачено, що підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 №103 (далі Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 4 Положення № 103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, вживає заходів щодо стягнення під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Відтак, Укртрансбезпека під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, а також є органом наділеним спеціальною компетенцією, якому надано повноваження щодо реалізації політики держави з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» (далі Закон № 2344-ІІІ).

Статтею 5 Закону № 2344-ІІІ серед основних завдань державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту визначено створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до частини 14 статті 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено «Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 № 1567 (далі Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

За правилами пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення вантажів.

Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 № 363 (далі Правила № 363), якими на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.

Згідно з пунктом 12.1 Глави 12 Правил № 363 при транспортуванні вантажів необхідно дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у ПДР (пункт 8.21 Глави 8 Правил № 363).

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, порушення якого ставиться у провину позивачу, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли хоча б один з їх параметрів не перевищує гранично допустимі максимальні значення, зокрема : підпунктом «в» п.22.5 ПДР передбачено максимальні значення навантаження на вісь (в залежності від їх кількості та відстані одна від одної), в тому числі, встановлено максимальне значення навантаження на строєні вісі, якщо відстань між вісями 1,3 метра або менше, для доріг державного значення 21 т, та для доріг місцевого значення 13 т.

Як передбачено пунктом 4 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначає «Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 №1174 (далі Порядок №11740, пунктом 2 якого передбачено, що автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті - комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером.

Відповідно до пункту 8 Порядку №1174, вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 №163.

Підпунктами 11-15 Порядку №1174 передбачено, що автоматичними пунктами фіксуються правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення. Автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості вісей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на вісях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість вісей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи. Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність. Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих. Метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 «Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку», повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на вісі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Як передбачено пунктами 16, 17 Порядку №1174, посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли. Рішення посадової особи Укртрансбезпеки, прийняті під час розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, підтверджуються шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання. У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

З урахуванням зазначених положень Порядку № 1174 слід вважати, що здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою, зокрема на автомобільному транспорті може здійснюватися, зокрема шляхом встановлення на автомобільних дорогах автоматичних пунктів - комплекс технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі, зокрема вимірювати загальну масу транспортного засобу; визначати кількості осей транспортного засобу; вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу тощо. У подальшому така інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які містять інформацію про засоби вимірювальної техніки, місце фіксації, найменування автомобільної дороги, дату і час фіксації здійснення вимірювання тощо, фотографії транспортного засобу, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт.

Отже, система забезпечує автоматизоване формування вихідних даних, зафіксованих в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства.

При цьому, при прийнятті рішень посадові особи Укртрансбезпеки, які уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні дані, як то: про транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метадані, сформовані автоматичним пунктом (пункти 2, 16 Порядку № 1174).

Відповідно до статті 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно статті 279-5 КУпАП, у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою електронного цифрового підпису), відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Щодо покликання позивача на те, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 283 КУпАП встановлює, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце 13 проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Окрім того, відповідно до пункту 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Постанова АА №00012279 від 21.07.2023 містить:

- дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення - «27.05.2023 о 10 год 24 хв., за адресою Н-25, км 207 + 225, Рівненська область;

- транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак) «RENAULT MAGNUM 460, д.н.з. НОМЕР_5 ;

- технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався) - «WIM51-DEMO. Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM, зав. No WIM51». Так, відповідно до п.2 Порядку №1174 автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті - комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером;

- розмір штрафу та порядок його сплати - «8 500,00 (вісім тисяч п`ятсот). ... Для оплати накладеного відповідно до цієї постанови штрафу пропонуємо: використати платіжні інструменти в онлайн-сервісі «Електронний кабінет водія» (за посиланням https://e-driver.hsc.qov.ua/) або в мобільному додатку державних цифрових послуг «ДІЯ»; внести кошти за допомогою електронних платіжних систем та сервісів, які функціонують відповідно до законодавства України; сплатити особисто в установах банків України;

- правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження - «Згідно із частиною другою статті 308 КУпАП в разі несплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 штрафу в строк, установлений частиною другою статті 300-2 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі 17 000,00 грн..

- відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, у оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті зазначено виміряні, з урахуванням похибки, вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Така відповідає вищенаведеним критеріям та містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку № 1174, оскільки зміст викладеної фабули оскаржуваної постанови відображає диспозицію викладену частиною другою статті 132-1 КУпАП.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Інструкція №512, на яку покликається апелянт, втратила чинність на підставі наказу Міністерства інфраструктури України № 324 від 14.05.2022 «Про внесення змін до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі». В чинній редакції від 10.06.2022 Додаток 1 до вказаної Інструкції не міститься тієї інформації на котру посилається скаржник, а саме в графі «Установив» відсутня та сукупність інформації котру зазначає скаржник.

На підтвердження того, що вимірювальна техніка була у справному стані та відповідала вимогам технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, відповідачем надано сертифікат перевірки типу, виданий 17.06.2021 ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», чинний до 16.06.2031, та сертифікати відповідності № UA.TR.113-001_62/02F-21 і № UA.TR.113-001_62/04F-21, видані 02.12.2021 ННЦ «Інститут метрології», чинні до 01.12.2022.

Покликання апелянта на те, що номер сертифікату перевірки типу не відповідає номеру, зазначеному на постанові є безпідставним, оскільки на постанові зазначається номер сертифікату відповідності.

Доводи позивача, в яких він заперечує відповідність приладу автоматичної фіксації порушень та автоматичного зважування, з використанням якого здійснювалась фіксація правопорушення, вимогам нормативно-правових актів про метрологію і метрологічну діяльність, суд до уваги не приймає, оскільки згідно постанови КМУ «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану» № 412 від 05.04.2022, позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.

За результатами автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення вагові та інші параметри транспортного засобу вантажного сідлового тягача марки «RENAULT MAGNUM 460», д.н.з. НОМЕР_1 , та спеціалізованого напівпричепу самоскида марки «FRUEHAUF», д.н.з. НОМЕР_2 , становили : кількість вісей 5 шт., спарені колеса 2 вісь, відстань між вісями 1-2: 4130 мм, 2-3: 5060 мм, 3-4: 1300 мм, 4-5: 1290 мм; навантаження на вісь 1 - 7250 кг, 2 - 10550 кг, 3 - 8500, 4 - 8650 кг, 5 - 9150 кг; загальна маса - 44200 кг.

Таким чином, загальне навантаження на строєні осі (3-4-5), відстань між якими не перевищує 1,3 метра, становить 26300 кг (8500+8650+9150 = 26300 кг).

Як вбачається з оскаржуваної постанови, розрахунок % перевищення позивачем встановлених вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами виконано згідно наступної формули : % перевищення = (( Х факт. Х норм. похибка пристрою) / Х норм. ) х 100 %, та з урахуванням похибки вимірювального пристрою, передбаченої ДСТУ OIML R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь», судом встановлено, що перевищення маси по строєним осям становить 5,2 %, виходячи з наступного розрахунку ((26300 кг - 21 000 кг - (26300 кг х 16 %)) / 21 000 кг) х 100 % = 5,2 %, де 26300 кг навантаження на строєні 3-4-5 вісі, 21 000 кг максимальне значення навантаження на строєні вісі, якщо відстань між осями 1,3 метра або менше, 16 % - значення похибки для параметру навантаження на строєні вісі транспортного засобу згідно вищевказаного ДСТУ OIML R 134-1:2010.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що перевищення навантаження на строєні вісі транспортного засобу мало місце на 5,2 % (1,092 тони), при дозволеному максимальному навантаженні на строєні вісі з відстанню між осями 1,3 м або менше 21 тонна, в тому числі зафіксовано на фотокартках із зображенням транспортного засобу та його номерного знаку, які отримані за результатами автоматичної фіксації правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивача було притягнуто до відповідальності за порушення нормативу встановленого п.22.5 ПДР України а саме: навантаження на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями 1,3 метра або менше. Відстань між строєними осями зафіксованого транспортного засобу (вісі 3,4,5) 1300 мм та 1290 мм, що відображено в оспорюваній постанові. Навантаження транспортного засобу фіксується шляхом проїзду транспортного засобу по датчикам встановленим під дорожнім полотном і тип причепу жодним чином не може впливати на визначення фактичних параметрів ваги транспортного засобу.

Щодо покликання апелянта на те, що товарно-транспортна накладна є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, то на це колегія суддів зазначає, що ТТН не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу вантажу, а використовується виключно для обліку таких ТМЦ в аспекті підтвердження факту. Тому сам факт наявності ТТН не виключає перевезення одночасно і інших ТМЦ, не вказаних у первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

До такого висновку, який в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення цього спору, прийшов Верховний Суд у постанові від 31 липня 2019 в справі №802518/17-а.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Апеляційний суд не здійснює новий розподіл судових витрат відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Острозького районного суду Рівненської області від 11 вересня 2023 року в справі №567/1527/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Р. П. Сеник
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 10.11.2023.