Справа № 420/26244/23
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
09 листопада 2023 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Вовченко О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В :
До Одеського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшов позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, в якому позивач просить суд:
1. Визнати неправомірним і скасувати рішення Державної міграційної служби України № 88-23 від 28.06.2023 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;
2. Зобов`язати Державну міграційну службу України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
02.10.2023 ухвалою позов залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали, роз`яснено, що виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду заяви про поновлення позивачу строку звернення до суду з даним позовом.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Предметом розгляду даної справи є рішення Державної міграційної служби України № 88-23 від 28.06.2023 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
При цьому, з повідомлення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 10.07.2023 №130 вбачається, що позивач ознайомився з таким повідомленням 21.08.2023.
Суддя зазначає, що законом, яким встановлені спеціальні строки звернення до суду у справах цієї категорії, є Закон України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».
Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.
Рішення, що приймаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, щодо визнання іноземця або особи без громадянства біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також рішення про втрату чи позбавлення статусу біженця або додаткового захисту, про скасування рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, можуть бути оскаржені в установленому законом порядку та в установлені цим Законом строки до суду.

Аналіз вказаних положень свідчить про те, що Законом встановлено спеціальний п`ятиденний строк звернення до суду з дня отримання повідомлення про відмову.

Тобто, останнім днем для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом є 28.08.2023, проте даний позов до суду подано з використанням системи «Електронний суд» лише 27.09.2023, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Щодо доводів заяви про поновлення строку звернення до суду суддя зазначає.

Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок.

Відтак, відповідно до зазначеної норми суд безперечно погоджується про наявність у представника позивача адвоката Чепіля Олександра Сергійовича конституційного права на відпочинок.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

Статтею 9 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року (далі також ПАЕ), під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками перед клієнтом, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності.

На вимогу клієнта до укладення договору про надання правової допомоги адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) має повідомити клієнту, чи має адвокат належну кваліфікацію для надання професійної правничої допомоги у конкретній справі та обставини, що можуть вплинути на можливе виникнення конфлікту інтересів (ч.1 ст.16 ПАЕ).

Статтею 11 ПАЕ передбачено, що адвокат зобов`язаний надавати професійну правничу (правову) допомогу клієнту, здійснювати його захист та представництво компетентно і добросовісно, що передбачає знання відповідних норм права, наявність необхідного досвіду їх застосування, доскональність у врахуванні всіх обставин, що стосуються доручення клієнта та можливих правових наслідків його виконання, ретельну підготовку до виконання доручення.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.8 ПАЕ у межах дотримання принципу законності адвокат зобов`язаний у своїй професійній діяльності виходити з переваги інтересів клієнта.

Відтак, з викладених норм вбачається, що адвокат зобов`язаний уникати конфлікту інтересів, зокрема своїх особистих, з інтересами клієнта та зобов`язаний виходячи з переваги інтересів клієнта надавати професійну правову допомогу компетентно і добросовісно.

Отже, адвокат Чепіль Олександр Сергійович, знаючи ще до укладання з позивачем договору про надання правової допомоги від 24.08.2023 про те, що він у період з 13.09.2023 по 27.09.2023 перебуватиме у відпустці, повинен був повідомити свого клієнта про можливі перешкоди у якісному наданні позивачу професійної правничої допомоги (зокрема своєчасного звернення до суду з даним адміністративним позовом) та у можливому конфлікті інтересів.

Зважаючи на дату ознайомлення позивача з оскаржуваним рішенням (21.08.2023) та спеціальний строк на його оскарження (5 робочих днів), враховуючи викладене, суддя вважає, що наведені представником позивача обставини не є поважними причинами порушення позивачем строку звернення до суду зважаючи також на його можливість звернутись до іншого адвоката за правовою допомогою.

Отже суддя зазначає, що поважних підстав пропуску позивачем строку звернення до суду позивачем у своїй заяві не наведено та доказів на їх підтвердження до суду не надано.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії ЄСПЛ зазначив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Відтак, суддя вважає, що позивачем пропущено строку звернення до суду з даним адміністративним позовом без поважних причин.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 п.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись ст.ст.169, 241, 248, 294-295 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії повернути позивачеві, роз`яснивши, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали разом з позовною заявою та всіма додатками до неї надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вовченко O.A.