Справа № 640/26724/21
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року справа №640/26724/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України, Державного підприємства «Медичні закупівлі України» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Суть спору: до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач та/або ОСОБА_1 ) із позовом до Міністерства охорони здоров`я України (далі - відповідач-1 та/або МОЗ України), Державного підприємства «Медичні закупівлі України» (далі - відповідач-2 та/або ДП «Медичні закупівлі України), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним ненадання відповіді Міністерством охорони здоров`я України на запит ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною відмову Державного підприємства «Медичні закупівлі України» у наданні запитуваної інформації на запит ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство охорони здоров`я та Державне підприємство «Медичні закупівлі України» надати інформацію на запит, а саме: перелік виробників вакцин та кількість вакцин, отриманих Україною безкоштовно за механізмом COVAX AMC; перелік виробників вакцин та кількість вакцин, закуплених Україною за спеціальною зниженою ціною за механізмом COVAX AMC; перелік виробників вакцин та кількість вакцин, закуплених Україною за кошти державного бюджету; ціна однієї вакцини кожного виробника, що закуплені Україною за кошти державного бюджету та за спеціальною зниженою ціною за механізмом COVAX AMC; що входить в ціну однієї вакцини (транспортування, зберігання, управління залишками) кожного виробника, що закуплені Україною за кошти державного бюджету та за спеціальною зниженою ціною за механізмом COVAX AMC.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує, що відповідь на його запит було отримано лише від ДП «Медичні закупівлі України» та був розглянутий ним, в порядку Закону України «Про звернення громадян». Позивач вважає, що ДП «Медичні закупівлі України» фактично відмовило у наданні відповіді на запит, адже відповідь надало не по суті поставлених питань. При цьому, ОСОБА_1 стверджує, що відповіді на свій запит від Міністерства охорони здоров`я України не отримував.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2021 (суддя Катющенко В.П.) позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2021 (суддя Катющенко В.П.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 640/26724/21 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

12.11.2021 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача-2 (Державного підприємства «Медичні закупівлі України») надійшов відзив на позовну заяву від 10.11.2021 №03/1283-11/2021. У відзиві на позовну заяву представник відповідача-2 вказує, що на запит позивача ним було надано всю інформацію, яка наявна у його розпорядженні та доведено запитувача інформації, що інша інформація в розпорядженні ДП «Медзакупівлі України» відсутня.

26.11.2021 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача-1 (Міністерства охорони здоров`я України) надійшов відзив на позовну заяву від 23.11.2021 б/н. У відзиві на позовну заяву представник Міністерства охорони здоров`я України стверджує про те, що запит на отримання публічної інформації позивача від 16.08.2021 був розглянутий та останньому була надана відповідь шляхом обмеження в доступі до запитуваної інформації із застосування трискладового тесту, з урахуванням положень статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

26.04.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду супровідним листом від 22.12.2022 №03-19/3632/22 "Про скерування за належністю справи" надійшли матеріали адміністративної справи №640/26724/21.

26.04.2023 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2023 прийнято адміністративну справу №640/26724/21 до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Кушнової А.О. та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами зі стадії розгляду справи по суті.

Станом на час вирішення спору по суті додаткових пояснень по суті позовних вимог, клопотань від сторін не надходило.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

Засобами електронного зв`язку ОСОБА_1 направлено на адресу Міністерства охорони здоров`я України та ДП «Медичні закупівлі України» запит на отримання публічної інформації від 16.08.2021, в якому позивач просив надати наступну інформацію:

- перелік виробників вакцин та кількість вакцин, отриманих Україною безкоштовно за механізмом COVAX AMC;

- перелік виробників вакцин та кількість вакцин, закуплених Україною за спеціальною зниженою ціною за механізмом COVAX AMC;

- перелік виробників вакцин та кількість вакцин, закуплених Україною за кошти державного бюджету;

- ціна однієї вакцини кожного виробника, що закуплені Україною за кошти державного бюджету та за спеціальною зниженою ціною за механізмом COVAX AMC;

- що входить в ціну однієї вакцини (транспортування, зберігання, управління залишками) кожного виробника, що закуплені Україною за кошти державного бюджету та за спеціальною зниженою ціною за механізмом COVAX AMC.

Тут і надалі запит від 16.08.2021.

Листом від 20.08.2021 №04/30-08/2021 ДП «Медичні закупівлі України» повідомило запитувача інформації про те, що за результатами закупівлі 30.12.2020 ДП «Медзакупівлі України» укладено договір про закупівлю вакцини «CoronaVac» (SARS-CoV-2 Vaccine (Vero cell), Inactivated), виробництва компанії Сіновак Лайф Саенсес ЛТД (Sinovac Life Sciences Co., Ltd), Китайська Народна Республіка та наведено кількість вакцини, ціну за одиницю, грн. без ПДВ, загальну суму договору.

Також у вказаному листі ДП «Медичні закупівлі України» повідомило позивача про те, що безпосередньо включає в себе ціна продукції, згідно з укладеним договором №03/390-12/2020 від 30.12.2020.

В іншій же частині запитувачу інформації роз`яснено про відсутність такої інформації в розпорядженні ДП «Медичні закупівлі України».

ОСОБА_1 стверджує, що відповідь на запит від 16.08.2021 від Міністерства охорони здоров`я України не отримував, а відповідь від ДП «Медичні закупівлі України» не є відповіддю за запит від 16.08.2021 по суті, що і стало підставою для звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та враховує наступне.

Згідно із статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до частини 1 статті 1 вказаного закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 1 Закону № 2939-VI).

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону № 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

В розрізі положень частини 1 статті 4 Закону № 2939-VI доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2939-VI).

Згідно із частиною 1 статті 15 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

У свою чергу, розпорядниками інформації для цілей цього Закону, в контексті положень частини 1 статті 16 Закону № 2939-VI визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, ани місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч. 4 ст. 16 Закону № 2939-VI).

Відповідно до частин 1, 2 статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Разом з цим, положеннями статті 23 Закону № 2939-VI регламентовано, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналізуючи матеріали справи, суд вказує, що позивач, звертаючись до суду із позовними вимогами до Міністерства охорони здоров`я України, стверджує про те, що останнім відповіді на його запит від 16.08.2021 надано не було.

Між тим, досліджуючи матеріали справи, суд звертає увагу на те, що МОЗ України до відзиву на позовну заяву надало суду копію листа від 10.11.2021 №10.5-07/17/2309/ЗПІ-21/3601 в частині розгляду запиту ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 18.08.2021 №б/н (т. 1, а.с. 68-69).

Дану відповідь направлено ОСОБА_1 10.11.2021 засобами електронної пошти, а саме за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується скріншотом (т. 1, а.с. 67).

Суд наголошує, що адреса електронної пошти, на яку відповідачем-1 було направлено відповідь на запит від 16.08.2021 (вх. б/н від 18.08.2021) зазначена у самому запиті позивача та такий запит направлений ним відповідачу-1 засобами електронного зв`язку.

Суд відмічає, що у запиті на отримання публічної інформації ОСОБА_1 не просив надіслати відповідь засобами поштового зв`язку та не висловлював жодних заперечень щодо направлення такої відповіді електронною поштою.

Отже, на переконання суду, позивач, як запитувач інформації надіславши запит Міністерству охорони здоров`я України на отримання публічної інформації засобами електронного зв`язку, вказавши у запиті власну електронну пошту та не клопотавши, при цьому, у розпорядника публічної інформації про надання відповіді виключно шляхом надіслання її поштою, погодився, що така відповідь може бути надана таким розпорядником шляхом використання електронного поштового зв`язку.

Згідно із частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 72 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У свою чергу, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 КАС України).

Згідно із частиною 3 статті 73 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи наявні документи на підтвердження обставин надання відповідачем-1 відповіді на запит позивача від 16.08.2021 та направлення такої відповіді на електронну пошту, вказану ним у відповідному запиті, суд не вбачає підстав стверджувати про ненадання Міністерством охорони здоров`я України відповіді на запит ОСОБА_1 від 16.08.2021.

Наведене, як наслідок, приводить суд до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, які заявлені до Міністерства охорони здоров`я України.

При цьому, суд не оцінює по суті надану відповідачем-1 відповідь на запит від 16.08.2021, адже зазначене не входить до предмету доказування в межах даної адміністративної справи.

Вирішуючи ж позовні вимоги, заявлені до ДП «Медичні закупівлі України», суд звертає увагу на наступне.

Так, як вже було вказано судом вище, ОСОБА_1 просив ДП «Медичні закупівлі України» надати наступну інформацію: перелік виробників вакцин та кількість вакцин, отриманих Україною безкоштовно за механізмом COVAX AMC; перелік виробників вакцин та кількість вакцин, закуплених Україною за спеціальною зниженою ціною за механізмом COVAX AMC; перелік виробників вакцин та кількість вакцин, закуплених Україною за кошти державного бюджету; ціна однієї вакцини кожного виробника, що закуплені Україною за кошти державного бюджету та за спеціальною зниженою ціною за механізмом COVAX AMC; що входить в ціну однієї вакцини (транспортування, зберігання, управління залишками) кожного виробника, що закуплені Україною за кошти державного бюджету та за спеціальною зниженою ціною за механізмом COVAX AMC.

Суд нагадує, що листом від 20.08.2021 №04/30-08/2021 ДП «Медичні закупівлі України» повідомило запитувача інформації про те, що за результатами закупівлі 30.12.2020 ДП «Медзакупівлі України» укладено договір про закупівлю вакцини «CoronaVac» (SARS-CoV-2 Vaccine (Vero cell), Inactivated), виробництва компанії Сіновак Лайф Саенсес ЛТД (Sinovac Life Sciences Co., Ltd), Китайська Народна Республіка та наведено кількість вакцини, ціну за одиницю, грн. без ПДВ, загальну суму договору.

Також у вказаному листі ДП «Медичні закупівлі України» повідомило позивача про те, що безпосередньо включає в себе ціна продукції, згідно з укладеним договором №03/390-12/2020 від 30.12.2020.

В іншій же частині запитувачу інформації роз`яснено про відсутність такої інформації в розпорядженні ДП «Медичні закупівлі України».

Аналізуючи зміст листа відповідача-2, у взаємозв`язку із переліком запитуваної ОСОБА_1 інформації, суд вказує про наступне.

Механізм використання коштів, передбачених МОЗ у державному бюджеті для виконання програм та здійснення централізованих заходів з охорони здоров`я за програмою "Забезпечення медичних заходів окремих державних програм та комплексних заходів програмного характеру" (далі - бюджетні кошти) визначає Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення здійснення медичних заходів окремих державних програм та комплексних заходів програмного характеру, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2011 №298 (далі - Порядок №298).

Згідно із пунктом 2 Порядку №298 головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем програм є МОЗ.

Одержувачем бюджетних коштів є державне підприємство "Медичні закупівлі України", що належить до сфери управління МОЗ і одержує кошти на виконання програм та здійснення централізованих заходів з охорони здоров`я в частині доведеного до нього переліку напрямів профілактики, діагностики та лікування протягом відповідного бюджетного періоду.

В силу вимог підпункту 1 пункту 3 Порядку №298 бюджетні кошти спрямовуються на закупівлю лікарських засобів, імунобіологічних препаратів (вакцин), медичних виробів та допоміжних засобів до них (далі - товари).

Відповідно до статті 22 Бюджетного кодексу України, статті 73 Господарського кодексу України, Порядку № 298, Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виконання програми «Громадське здоров`я та заходи боротьби з епідеміями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 листопада 2019 року № 1121, пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90), протоколу Постійної робочої групи МОЗ України з питань профільного супроводу закупівель від 19 лютого 2020 року № 9 наказом Міністерства здоров`я України від 28.02.2020 №589 уповноважено державне підприємство «Медичні закупівлі України» як одержувача бюджетних коштів (далі - Одержувач) на виконання програм та здійснення централізованих заходів з охорони здоров`я в частині доведеного до нього переліку напрямів профілактики, діагностики та лікування.

Пунктом 2 окресленого наказу доведено до Одержувача перелік напрямів профілактики, діагностики та лікування 2020 року за бюджетними програмами КПКВК 2301400 «Забезпечення медичних заходів окремих державних програм та комплексних заходів програмного характеру», КПКВК 2301040 «Громадське здоров`я та заходи боротьби з епідеміями» (далі - бюджетні програми) згідно з додатком.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 24.12.2020 №318 затверджено Дорожню карту з впровадження вакцини від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і проведення масової вакцинації у відповідь на пандемію COVID-19 в Україні у 2021 - 2022 роках, яка розроблена для забезпечення належного та рівного доступу до ефективної вакцини проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - коронавірусна хвороба COVID-19) для всього населення України, яке має його отримати, а також для контролю пов`язаних з цим процесів (далі - Дорожня карта).

Згідно з розділом «Шляхи отримання вакцин» Дорожньої карти основним шляхами отримання вакцин від коронавірусної хвороби COVID-19 є:

1) механізм COVAX AMC, частиною якого є Україна (можливість безкоштовного отримання вакцин для пріоритетних груп населення та можливість закуповувати вакцини за спеціальною зниженою ціною);

2) прямі закупівлі у компаній виробників за рахунок наступних джерел фінансування:

кошти державного бюджету України;

кошти міжнародних донорів та інших структур;

кредитні кошти за програмами Світового Банку, Європейського банку реконструкції і розвитку тощо;

інші джерела, не заборонені законодавчо.

30 грудня 2020 року Україна уклала договір через ДП «Медичні закупівлі України» на закупівлю вакцини виробництва компанії "Сіновак" (Sinovac Biotech, Китай). Постачальник - українське фармацевтичне підприємство АТ "Лекхім". Сума контракту - 964 млн грн. Кількість вакцини - 1 млн 913 тис. доз. Графік поставок: через 30 днів після реєстрації вакцини в країні виробнику або в інших країнах з жорсткою регуляторною політикою; перша партія 700 тис. очікується в лютому - березні 2021 року.

13 січня 2021 року Кабінет Міністрів України установив, що спеціалізованою організацією, яка здійснює закупівлю вакцини від коронавірусної хвороби COVID-19, є Краун Ейджентс Лімітед (CROWN AGENTS LIMITED). Також Краун Ейджентс Лімітед здійснює закупівлю матеріалів для безпечних ін`єкцій для вакцинації проти коронавірусної хвороби COVID-19 на замовлення держави.

До доставки на територію України вакцин проти коронавірусної хвороби COVID-19, включно з матеріалами для безпечних ін`єкцій, які отримуються Україною через ініціативу COVAX AMC, залучено ЮНІСЕФ.

За рахунок коштів Державного бюджету України, із залученням Краун Ейджентс Лімітед, в 2021 році очікується закупівля та отримання 20001150 доз вакцини виробництва Pfizer/BioNTech.

Крім того, за рахунок коштів Державного бюджету України, із залученням Краун Ейджентс Лімітед, протягом 2021 році очікується закупівля та отримання вакцини від AstraZeneca + University of Oxford (Covishield) виробництва СЕРУМ ІНСТІТЬЮТ ОФ ІНДІА ПВТ. ЛТД. у кількості 2000000 доз та вакцини від Novavax (Covovax) виробництва СЕРУМ ІНСТІТЬЮТ ОФ ІНДІА ПВТ. ЛТД. у кількості 10000000 доз.

Завдяки участі у механізмі COVAX AMC, Україна розраховує отримати вакцини проти коронавірусної хвороби COVID-19 у розрахунку на 20% населення (від 8 до 16 мільйонів доз) безкоштовно у 2021-2022 роках. Станом на червень 2021 року, Україна отримала підтвердження щодо виділення від COVAX AMC 2840700 доз вакцин протягом II - III кварталу 2021 року.

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти до висновку, що Дорожньою картою визначено 2 шляхи отримання вакцин, а саме: механізм COVAX AMC, частиною якого є Україна (можливість безкоштовного отримання вакцин для пріоритетних груп населення та можливість закуповувати вакцини за спеціальною зниженою ціною) та безпосередньо прямі закупівлі через ДП «Медичні закупівлі України».

Як вже було неодноразово вказано судом вище ДП «Медичні закупівлі України» надало позивачу інформацію щодо проведеної публічної закупівлі 30.12.2020, повідомлено його про ціну за одну вакцину, кількість таких вакцин, загальну кількість вакцин, загальну вартість усіх поставлених вакцин та зазначено, що входить в ціну однієї вакцини згідно укладеного договору.

Звідси слідує, що відповідачем-2 надано запитувану позивачем інформацію в наступній частині: перелік виробників вакцин та кількість вакцин, закуплених Україною за кошти державного бюджету; ціна однієї вакцини кожного виробника, що закуплені Україною за кошти державного бюджету; інформацію що входить в ціну однієї вакцини (транспортування, зберігання, управління залишками) кожного виробника, що закуплені Україною за кошти державного бюджету.

Разом з цим, в частині переліку виробників вакцин, їх кількості, які отримані безкоштовно Україною, закуплені Україною за зниженою ціною за механізмом COVAX AMC, ціни такої вакцини, у тому числі інформації щодо того, що входить в її ціну за механізмом COVAX AMC, ДП «Медичні закупівлі України» відповіді не надало, пославшись на те, що така інформація у розпорядника відсутня.

ОСОБА_1 вважає, що відповідь відповідачем-2 була надана не по суті запитуваної інформації та є відмовою у наданні відповіді на запит на публічну інформацію, проте з такою позицією останнього суд погодитися не може, із наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

Згідно із частиною 2 статті 22 Закону № 2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

При цьому, частиною 3 статті 22 Закону № 2939-VI регламентовано, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Суд, аналізуючи положення статті 22 Закону № 2939-VI, з урахуванням фактичних обставин справи вважає, що ДП «Медичні закупівлі України» надало позивачу запитувану інформацію в тій частині, в якій воно є розпорядником такої інформації.

Разом з цим, відповідач-2, вказуючи на відсутність в розпорядженні іншої запитуваної інформації, не врахував положення частини 3 статті 22 Закону № 2939-VI та не направив запит ОСОБА_1 належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача інформації.

Суд наголошує, що ДП «Медичні закупівлі України» за своїм статусом та характером діяльності відомо або має бути відомо, хто володіє інформацією в частині переліку виробників вакцин, їх кількості, які отримані безкоштовно Україною, закуплені Україною за зниженою ціною за механізмом COVAX AMC, та ціни такої вакцини, у тому числі інформації щодо того, що входить в її ціну за механізмом COVAX AMC.

Отже, суд вважає, що в окресленій частині відповідач-2, не застосувавши положення частини 3 статті 22 Закону № 2939-VI, порушив права та охоронювані законом інтереси позивача на доступ до публічної інформації.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Установлюючи правило, що суд розглядає адміністративну справу в межах позовних вимог, ця норма встановлює виняток у вигляді можливості у суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (постанови Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі №826/6965/14, від 27 листопада 2018 року у справі №807/997/16, від 15 липня 2019 року у справі №804/14556/15, від 20 листопада 2019 року у справі №826/9457/18, від 22 листопада 2019року у справі №815/4392/15, від 23 грудня 2019 року у справі №815/3145/15, від 7 лютого 2020 року у справі №826/11086/18, від 5 травня 2020 року у справі №1340/4044/18, від 23червня 2020 року у справі №820/1545/16, від 6 серпня 2020 року у справі №805/3147/16-а).

Такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду від 07.02.2022 у справі №826/11086/18.

Приймаючи до уваги викладене, суд з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 , вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності ДП «Медичні закупівлі України» щодо не направлення за належністю запиту про отримання публічної інформації від 16.08.2021 на підставі положень частини 3 статті 22 Закону № 2939-VI в частині тієї інформації, розпорядником якої він не є та зобов`язати відповідача-2 вчинити такі дії.

Разом з цим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, які заявлені до ДП «Медичні закупівлі України» у спосіб, який визначений позивачем та вкотре наголошує, що відповідачем-2 надано відповідь на запит на публічну інформацію в тій частині інформації, розпорядником щодо якої він є.

При цьому, посилання ДП «Медичні закупівлі України» у листі від 20.08.2021 №04/30-08/2021 на Закон України «Про звернення громадян» не свідчить, що запит на отримання публічної інформації від 16.08.2021 розглянутий ним в порядку та строки, встановлені таким законом.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Згідно із частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Враховуючи те, що адміністративний позов підлягає до задоволення частково шляхом виходу за межі позовних вимог, суд вважає відсутніми підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат, адже фактично заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги у позовній заяві, не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в :

1. Визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства «Медичні закупівлі України» щодо не направлення належному розпоряднику запиту ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 16.08.2021, в тій частині, в якій Державне підприємство «Медичні закупівлі України» не є розпорядником запитуваної інформації.

2. Зобов`язати Державне підприємство «Медичні закупівлі України» направити належному розпоряднику запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 16.08.2021, в тій частині, в якій Державне підприємство «Медичні закупівлі України» не є розпорядником запитуваної інформації.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.