Справа № 420/8877/23
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8877/23
Р І Ш ЕН Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., при секретарі Перебийніс Н.Ю., за участю представника позивача Ткача С.А., представника відповідача Бутескул М.І..

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування наказу в частині, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2022 №46 в частині позбавлення матроса ОСОБА_1 додаткової винагороди за серпень 2022 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (зі змінами) та на підставі рішення Міністра оборони України від 07 березня 2022 року №248/121.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач 01.03.2022 добровільно пішов до лав Збройних сил України. В квітні 2022 року позивача у складі підрозділу було відряджено у с. Калуга Березнегуватського району Миколаївської області для забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Починаючі з квітня 2022 року до вересня 2022 року включно позивач приймав безпосередню участь у бойових діях в районі зазначеного населеного пункту. За серпень 2022 року відповідачем не була нарахована та виплачена додаткова винагорода позивачу. У зв`язку з вказаними обставинами позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконної бездіяльності та про зобов`язання вчинити певні дії. Одеським окружним адміністративним судом 06.03.2023 відкрито провадження у справі №420/4338/23, в межах якої 17.04.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому послався на те, що позивача позбавлено додаткової винагороди за серпень 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2022 року №46 за відмову виконувати бойові накази (розпорядження). З вказаним наказом позивач не був ознайомлений та дізнався про його існування лише 17.04.2023 з відзиву на позов у справі №420/4338/23. Позивач вважає, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2022 року №46 в частині позбавлення його додаткової винагороди за серпень 2022 року є незаконним та підлягає скасуванню. У наказі є посилання на відмову позивача від виконання бойового наказу 20.08.2022 та 27.08.2022 . Однак вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки позивач 20.08.2022 та 27.08.2022 не отримував бойових наказів. 20.08.2022 позивач, зважаючи на свій поганий стан здоров`я, усно повідомив командира роти вогневої підтримки про те, що погано себе почуває та додатково вказав, що відповідно до висновку військово-лікарської комісії є непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у військовий час. Командир роти запропонував позивачу надати письмові пояснення з цього приводу, що позивач і зробив, подавши пояснення від 20.08.2022 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , про те, що він не відмовляється від виконання конкретного бойового наказу (завдання), а лише повідомляє про свою неспроможність виконувати бойові завдання в десантно-штурмових військах, морській піхоті та у плавскладі.

Під час зарахування на військову службу позивач надав усі наявні документи, які посвідчують особу, в тому числі обліково-послужну картку до військового квитка , з якої вбачається, що позивач є негодним до військової служби у мирний час та обмежено годним у військовий час. Незважаючи на вказаний документ та вимоги законодавства, позивача для вирішення питання про зарахування на військову службу та, зокрема до певного роду військ, не направили для проходження медичної комісії та зарахували у окремий батальйон морської піхоти (в/ч НОМЕР_1 ). У вказаному батальйоні позивач без ротації приймав безпосередню участь у бойових діях з квітня 2022 року, попри те, що за станом здоров`я було дуже важко бігати та проходити великі відстані зі зброєю та у бойовій амуніції. Незважаючи на це, позивач наскільки мав змоги виконував свій обов`язок та бойові накази командирів. Однак 20.08.2022 року стан позивача погіршився, дихати стало дуже важко, що перешкоджало виконанню бойових завдань, а тому він вирішив повідомити про це командира. В тому стані, в якому перебував позивач він не міг повноцінно виконувати бойові завдання, що могло створити небезпеку для життя своїх побратимів. Однак командир батальйону ніяк не відреагував на письмові пояснення позивача, тому він вдруге 27.08.2022 звернувся до командира взводу з рапортом, в якому вказав на неможливість виконувати бойові завдання у зв`язку зі слабим станом здоров`я. Після цього позивача все ж таки спрямували до військового шпиталю, де він пройшов лікування та військово-медичку комісію, за висновками якої від 14.10.2022 позивач не може проходити службу в десантно-штурмових військах, морській піхоті, плавскладі та спецспорудах. Відповідач не виконав вимоги законодавства щодо медичного обстеження позивача під час прийняття на військову службу, не прийняв до уваги наявні у нього документи, з яких вбачалось, що позивач є обмежено годним у військовий час, не відреагував на скарги позивача щодо погіршення стану здоров`я, а навпаки безпідставно прийняв вказані скарги як відмову виконати бойовий наказ. За вказаних обставин наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2022 року №46 не можна вважати законним та прийнятим у межах повноважень, наданих командиру військової частини.

Позивач звертає увагу суду на те, що з 24.02.2022 у військовослужбовців Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Підставою для нарахування та виплати такої винагороди є відповідний наказ командира. Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України N 260 від 07.06.2018 (далі - Порядок №260). На виконання Постанови № 168 Міністром оборони України надано доручення від 23.06.2022 N 912/з/29 (телеграма), згідно з пунктом 10 якого до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які відмовилися від виконання бойових наказів (розпоряджень) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошено наказом командира (начальника). Ні Постанова КМУ № 168, ані рішення Міністра оборони не передбачають видання наказів про позбавлення такої винагороди.

Ухвалою суду від 01.05.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного провадження без виклику представників сторін в судове засідання.

21.07.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову. Відповідач зазначає, що згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 та п. 9.7 рішення Міністра оборони України від 07 березня 2022 року № 248/1217 та п. 10 телеграми Міністра оборони України від 25 березня 2022 року № 248/1298 до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень не включаються військовослужбовці, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження)" за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 6, 11, 16, 119, 120, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, матрос ОСОБА_1 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і Законів України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків явно злочинного наказу, виявляти повагу до начальників і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни. Положеннями ст. ст. 28-33, 35-37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що усні або письмові накази начальника обов`язкові для виконання підпорядкованими військовослужбовцями.

Проте, матрос ОСОБА_1 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо, допустив їх порушення за наступних обставин. Відповідно до письмового бойового розпорядження командира НОМЕР_2 окремого батальйону морської піхоти (військова частина НОМЕР_1 ) майора ОСОБА_2 № 88/дск від 14.08.2022 року перед військовослужбовцями із особового складу 1, 2 рот морської піхоти, десантно-штурмової роти, роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , ставилися завдання щодо сформування зведеного взводу укомплектувати його зброєю згідно штату та перебувати в готовності для виконання раптово виникаючих завдань, бути в готовності для передачі взводу командиру зведеної роти за сигналом. Вказане бойове розпорядження доведено до командирів 1 та 2 роти морської піхоти, десантно-штурмової роти та роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , зокрема, командиру роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_3 .

З метою виконання бойових завдань, серед інших військовослужбовців роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , також визначено матроса ОСОБА_1 27.08.2022 о 09 год. 00 хв. під час проведення шикування особового складу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 командиром роти вогневої підтримки вказаної військової частини капітаном ОСОБА_3 перед строєм, уголос доведено до особового складу бойове розпорядження командира НОМЕР_2 окремого батальйону морської піхоти (військова частина НОМЕР_1 ) майора ОСОБА_2 № 88/дск від 14.08.2022, та оголошено список військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , серед яких також визначено матроса ОСОБА_1 , який, в свою чергу, поставив свій особистий підпис про ознайомлення з бойовим розпорядженням №88/дск від 14.08.2022 року в бланку "список особового складу роти вогневої підтримки, яким було доведено бойове розпорядження 18 ОБМП №88 від 14.08.2022" в графі № 21.

Однак, матрос ОСОБА_1 27.08.2022 о 09 год. 00 хв., знаходячись у строю, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, після доведення командиром бойового розпорядження , у порушення вимог ст. ет. 6, 11, 16, 28-38, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в присутності особового складу підрозділу, в умовах воєнного стану, відкрито відмовився виконати бойове розпорядження.

Матрос ОСОБА_1 , перебуваючи безпосередньо в районах ведення (здійснення) бойових дій здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії зі сторони російської федерації, 20.08.2022 року в письмовій формі відмовився виконувати бойові накази (розпорядження) командира військової частини НОМЕР_1 , надавши письмове пояснення зареєстроване в військовій частині НОМЕР_1 за вхідним № 2403 від 20.08.2022, де послався на свій фізичний стан.

27.08.22 матрос ОСОБА_1 , номер обслуги 2 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки надав рапорт про відмову виконувати бойове завдання в зв`язку з слабким станом здоров`я, а саме з низьким морально-психологічним та фізичним станом (зареєстрований за вхідним № 2547 від 30.08.2022 року.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності № 170 від 30.08.2022 було призначено службове розслідування за фактом відмови виконувати накази (розпорядження) командира військової частини НОМЕР_1 . Під час проведення службового розслідування встановлено, що військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , в тому числі і матросу ОСОБА_1 , був доведений зміст наказу (розпорядження) стосовно виконання бойового завдання в районі ведення бойових дій під час дії воєного стану , але вищевказані військовослужбовці (серед яких зазначений матрос ОСОБА_1 ) письмово відмовилися виконувати бойові розпорядження (накази) командира військової частини НОМЕР_1 пов`язуючи свою відмову з низьким морально-психологічним станом та станом здоров`я.

Заступник командира роти вогневої підтримки з МПЗ військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_4 в своєму письмовому пояснені зазначив, що 20.08.2022 група осіб зі числа особового складу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 (серед яких зазначений матрос ОСОБА_1 ) у письмовій формі відмовилися виконувати бойове завдання в районі виконання бойових завдань поставлених перед військовою частиною НОМЕР_1 . Та 30.08.2022 повторно відмовилися група осіб зі числа особового складу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 (серед яких знову був зазначений матрос ОСОБА_1 у письмовій формі відмовилися виконувати бойове завдання в районі виконання бойових завдань поставлених перед військовою частиною НОМЕР_1 . Матрос роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 в своєму поясненні від 20 серпня 2022 року та рапорті від 27.08.2022 аргументуючи свою відмову виконувати бойові завдання у зв`язку з його слабким фізичним та марально-психологічним станом здоров`я, не надав заступнику командира роти вогневої підтримки з МПЗ військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_4 жодних медичних документів, що підтверджували його слабкий стан здоров`я або звільняли від виконання службових обов`язків. Тому наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 46 від 31.08.2022) винесено рішення позбавити додаткової винагороди за серпень 2022 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та на підставі рішення Міністра оборони України від 07 березня 2022 року №248/1217 військовослужбовців які відмовилися виконувати бойові накази (розпорядження), серед яких зазначений матрос ОСОБА_1 .

31.07.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в яких представник позивача зазначає, що в серпні 2022 стан здоров`я став суттєвою перешкодою для виконання обов`язків військовослужбовця матроса гранатометного відділення противотанкового взводу вогневої підтримки десантно-штурмового батальйону морської піхоти. 20.08.2022 позивач доповів своєму командиру про те, що за станом здоров`я виконувати бойові завдання, та повідомив, що за висновком ВЛК до початку війни позивач є негодним для військової служби у мирний час та обмежено годним у військовий час, також позивач показав безпосередньому командиру обліково-послужну картку до військового квитка. Командир батальйону після звернення позивача не забезпечив проходження ним медичного обстеження та лікування і взагалі ніяк не відреагував на письмове пояснення від 20.08.2022.

Позивач не заперечує факту оголошення командиром роти вогневої підтримки особовому складу роти, в тому числі позивачу, бойове розпорядження командира НОМЕР_2 окремого батальйону морської піхоти, однак зазначає, що розпорядження не містить бойового наказу, а містить наказ командиру роти забезпечити комплектування зведеного взводу для виконання майбутнього бойового наказу. Ні в рапорті від 27.08.2023, ні в поясненнях позивач не вказував, що відмовляється виконувати конкретний бойовий наказ, оскільки ніякого бойового наказу не отримував. Звертає увагу суду на те, що надані суду документи не відповідають Порядку проведення службового розслідування у ЗСУ, затвердж. наказом Міноборони № 608 від 21.11.2017, відсутній акт службового розслідування щодо події, яка відбулась 20.08.2022 та відсутній акт службового розслідування щодо події, яка відбулась 27.08.2022, є два накази про проведення службового розслідування щодо одних і тих же подій. Відсутній акт службового розслідування, призначеного наказом від 15.07.2023. Також зазначає, що на час видання наказу, який оспорює позивач, рапорти ст.матроса Загороднього, ст.лейтенанта ОСОБА_5 , мол. сержанта ОСОБА_6 , сержанта Васіна, бойове розпорядження № 88/дск від 14.08.2022, Список особового складу роти вогневої підтримки, яким було доведено бойове розпорядження командира НОМЕР_2 ОБМП № 88 від 14.08.2022, не увійшли до матеріалів службового розслідування, призначеного наказом № 170 від 30.08.2022, то їх не має розглядати суд в якості підстави позбавлення позивача грошової винагороди. Вказує, що позбавлення виплати грошового забезпечення є видом дисциплінарної відповідальності, встановлення якого не відноситься до повноважень Міноборони України.

14.08.2023 до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких відповідач посилається на те, що "під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючого угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення ( в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, в тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави.

На період дії воєнного стану військовослужбовцям встановлені виплати щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах: 100 000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах). Райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України. Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставах таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення; рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних ) завдань. Виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснювати на підставах наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) особовому складу. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження). Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця па підставі рапортів командирів підрозділів. До наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30000 гривень не включаються військовослужбовці, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць у якому здійснено таке порушення, оголошеного наказом командира (начальника). З моменту мобілізації ОСОБА_1 він набув статусу військовослужбовця, тобто особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби. Матрос ОСОБА_1 достовірно знаючи свої обов`язки військового та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення , ніяких документальних підтверджень свого стану здоров`я позивач безпосередньому командиру не надавав, до медичної частини В/Ч НОМЕР_3 не звертався зі скаргами на стан здоров`я. Тільки 02.09.2022 після повернення до пункту постійної дислокації матрос ОСОБА_7 звернувся до медичного пункту військової частини НОМЕР_1 та отримав направлення до медичного закладу на лікування, та вибув на лікування за місцем мешкання до КНП "Чорноморська лікарня".

Ухвалою від 19.09.2023 суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати в загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання на 11.10.2023 на 15 год. 00 хвил.

Ухвалою від 11.10.2023 закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті на 26.10.2023, викликані свідки.

Представник позивача просить задовольнити позов.

Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошено 27.10.2023.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2022 року № 49 відповідно до загальної мобілізації Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на відповідну посаду матроса ОСОБА_1 , номер обслуги 2 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки, ВОС-145533М ШПК "матрос".

За серпень 2022 року позивачу не було виплачено додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України М 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", яка передбачає, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Позивач в позовній заяві зазначає, що дізнався про підстави позбавлення його додаткової грошової винагороди тільки в квітні 2023 року при ознайомленні з матеріалами судової справи № 420/4338/23, де у відзиві представник Військової частини НОМЕР_1 послався на наказ командира військової частини від 31.08.2022 № 46 про позбавлення позивача додаткової винагороди за відмову виконувати бойові накази (розпорядження).

Суду надано витяг з наказу від 31.08.2022 № 46 в частині, яка стосується позивача, зі змісту якого вбачається, що він був винесений за результатом службового розслідування факту відмови військовослужбовців, в тому числі ОСОБА_1 виконувати розпорядження командира В/Ч НОМЕР_1 , вирішено результати службового розслідування направити в орган ДБР СБУ, та позбавити матроса ОСОБА_1 , номер обслуги 2 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , який відмовився виконувати бойові накази (розпорядження), додаткової виногороди за серпень 2022 року відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 та на підставі рішення Міністра Оборони України від 07.03.2022 № 248/1217.

Позивач вважає, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2022 року №46 в частині позбавлення його додаткової винагороди за серпень 2022 року є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки ні 20.08.2022 ані 27.08.2022 позивач не отримував бойових наказів. 20.08.2022 стан здоров`я позивача погіршилось, що стало перешкоджати виконанню бойових завдань.

Суду наданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 170 від 30.08.2022 про те, що на підставі рапортів військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , включно рапорт №2547 від 30.08.2022 матроса ОСОБА_1 , став відомий факт невиконання бойового завдання особовим складом військової частини НОМЕР_1 , з метою уточнення обставин і об`єктивного з`ясування причин та умов, що сприяли вказаній події, з урахуванням вимог наказу Міністерства оборони України № 745 від 22.12.2015 та з метою недопущення в подальшому подібних випадків, відповідно до вимог наказу Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 "Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України", було призначено службове розслідування за фактом відмови виконувати накази (розпорядження) командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до письмового бойового розпорядження командира НОМЕР_2 окремого батальйону морської піхоти (військова частина НОМЕР_1 ) майора ОСОБА_2 № 88/дск від 14.08.2022 року перед військовослужбовцями із особового складу 1, 2 рот морської піхоти, десантно-штурмової роти, роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , ставилися завдання, зокрема для командира роти вогневої підтримки щодо сформування зведеного взводу роти вогневої підтримки, укомплектувати його зброєю згідно штату та перебувати в готовності для виконання раптово виникаючих завдань, бути в готовності для передачі взводу командиру зведеної роти за сигналом.

Під час проведення службового розслідування за фактом відмови особовим складом військової частини НОМЕР_1 виконувати накази (розпорядження) командира військової частини НОМЕР_1 встановлено, що: з пояснень капітана ОСОБА_8 , заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи (старшого оперативної групи в пункті постійної дислокації АДРЕСА_1 ) стало відомо, що 14.08.2022 він особисто довів зміст розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , щодо направлення особового складу в район виконання завдань, але в супереч вимогам діючого законодавства України та Статутам Збройних Сил України відмовились виїжджати в район виконання завдань декілька військовослужбовці, в тому числі ОСОБА_1 . Вищевказані військовослужбовці написали рапорти, в яких відмовились виконувати бойові завдання.

Матрос ОСОБА_1 , номер обслуги 2 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки, 20.08.2022 року в письмовій формі відмовився виконувати бойові накази (розпорядження) командира військової частини НОМЕР_1 надавши письмове пояснення, зареєстроване в військовій частині НОМЕР_1 за вхідним № 2403 від 20.08.2022 , де послався на фізичний стан.

27.08.2022 о 09 год. 00 хв. під час проведення шикування особового складу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 у лісосмузі поблизу населених пунктів Червоний Яр та Калуга, Березнегуватського району, Миколаївської області, де тимчасово дислокувались підрозділи вказаної військової частини, командиром роти вогневої підтримки вказаної військової частини капітаном ОСОБА_3 перед строєм доведено до особового складу бойове розпорядження (наказ) командира НОМЕР_2 окремого батальйону морської піхоти (військова частина НОМЕР_1 ) майора ОСОБА_2 № 88/дск від 14.08.2022.

За висновком службового розслідування встановлено, що матрос ОСОБА_1 , 27.08.2022 о 09 год. 00 хв., усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, після доведення командиром роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_3 бойового розпорядження у порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 28-38, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в присутності особового складу підрозділу, в умовах воєнного стану, відкрито відмовився виконати бойове розпорядження, про що 27.08.2022 надав рапорт про відмову виконувати бойове завдання в зв`язку з його слабким фізичним та морально-психологічним станом здоров`я.

В матеріалах службового розслідування є пояснення заступника командира роти вогневої підтримки з МПЗ військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_4 від 30.08.2022, в якому він зазначив, що 20.08.2022 група осіб зі числа особового складу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 (серед яких зазначений матрос ОСОБА_1 ) у письмовій формі відмовилися виконувати бойове завдання в районі виконання бойових завдань поставлених перед військовою частиною НОМЕР_1 . При безпосередньому доведенні наказу повторно відмовилися група осіб зі числа особового складу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 (серед яких також був матрос ОСОБА_1 ) у письмовій формі відмовилися виконувати бойове завдання в районі виконання бойових завдань поставлених перед військовою частиною НОМЕР_1 , яка знаходилася в зоні виконання бойових завдань.

За розглядом матеріалів службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 був прийнятий наказ від 31.08.2022 №46 про позбавлення військовослужбовців ( в тому числі матроса ОСОБА_1 ) додаткової винагороди за серпень 2022 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (зі змінами) та на підставі рішення Міністра оборони України від 07 березня 2022 року №248/1217. Цей наказ є предметом спору в частині, яка стосується позивача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими приписами законодавства.

Статтею 14 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (далі - Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ, Статут № 548-XIV), затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV.

Відповідно до ст.ст.5-8 Статуту № 548-XIV внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець

Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини (ст.11).

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо) (ст.12 Статуту № 548-XIV).

Відповідно до ст.14 Статуту № 548-XIV із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Згідно зі ст.16 Статуту № 548-XIV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Положеннями ст. ст. 28-33, 35-37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що усні або письмові накази начальника обов`язкові для виконання підпорядкованими військовослужбовцями.

Відповідно до вимог ст. ст. 6, 11, 16, 119, 120, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6. Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, матрос ОСОБА_1 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і Законів України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків явно злочинного наказу, виявляти повагу до начальників і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" , військовослужбовцям Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів - розмір додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

На підставі п. 9.7 рішення Міністра оборони України від 07 березня 2022 року № 248/1217 та п. 10 телеграми Міністра оборони України від 25 березня 2022 року №248/1298 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30000 гривень не включати військовослужбовців, які: - відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Доводи представника позивача про те, що бойове розпорядження командира НОМЕР_2 окремого батальйону морської піхоти (військова частина НОМЕР_1 ) майора ОСОБА_2 № 88/дск від 14.08.2022 не було доведено позивачу спростовується наданими суду доказами та поясненнями свідків.

Ознайомлення з бойовим наказом підтверджено списком особового складу роти вогневої підтримки, яким було доведено бойове розпорядження 18 ОБМП №88 від 14.08.2022.", в тому числі матрос ОСОБА_1 підписався про ознайомлення.

Також факт доведення бойового наказу підтвердили допитані в залі судового засідання свідки : ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_9 повідомив суд, що він проходив службу на посаді командира 2 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки, також писав два рапорти про неможливість виконувати бойове завдання у зв`язку зі станом здоров`я та морально-психологічним станом (копії рапортів від 18.08.2022 та від 27.08.2022 надані відповідачем у складі матеріалів службового розслідування).

Свідок ОСОБА_4 повідомив суду, що був заступником командира роти вогневої підтримки з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , позивач власноручно розписався про доведення бойового розпорядження № 88/дск від 14.08.2022. Саме розпорядження обговорювалось неодноразово з військовослужбовцями, з метою встановлення бажаючих увійти до зведеного взводу, бойове розпорядження зачитувалось перед шикуванням, ті, хто не бажав виконувати бойове розпорядження, писали рапорти, та були відправлені до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 в Одеську область.

Свідок ОСОБА_10 повідомив суд, що після оголошення бойового розпорядження, від його виконання не відмовлявся. Натомість ОСОБА_1 відмовився за станом здоров`я, на що командир наказав писати рапорт.

Свідок ОСОБА_12 повідомив суду, що він був заступником командира роти вогневої підтримки з озброєння військової частини НОМЕР_1 , підтвердив що командир роти ОСОБА_3 зібрав та оголосив про бойове завдання, та про формування зведеної роти.

Суд критично оцінює свідчення ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що бойового наказу він не чув, було опитування військовослужбовців щодо того, хто готов піти у зведену роту вогневої підтримки , враховуючи, що сам ОСОБА_13 погодився увійти до складу зведеної роти та протягом півгодини після "опитування" він разом з іншими військовослужбовцями терміново відбув на інше місце несення служби.

В той же час суд не приймає як належні докази надані суду копії рапортів (свідків відмови ОСОБА_1 ) сержанта ОСОБА_14 ; молодшого сержанта ОСОБА_15 ; старшого лейтенанта ОСОБА_12 ; старшого матроса ОСОБА_10 , які були виявлені в ході іншого службового розслідування, проведеного за наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2023 № 292 . З пояснень представника відповідача в судовому засіданні вбачається, що через воєнні дії вказані рапорти були виявлені пізніше, і суду не доведено, чи були вказані рапорти прийняті до уваги при позбавленні позивача додаткової грошової винагороди.

Суд вважає, що рапорт позивача від 27.08.2023 та його пояснення від 20.08.2023 також є свідченнями відмови від виконання бойового розпорядження, і зазначення позивачем про те, що він "не може" виконувати бойові завдання по суті і є такою відмовою. При цьому наявність або відсутність поважних причин відмови військовослужбовця від виконання бойового завдання не впливає на правомірність дій командира щодо позбавлення грошової винагороди, яка передбачена постановою КМУ № 168, головним є сам факт такої відмови.

Крім того, відсутні докази надання позивачем командиру будь-яких медичних документів, що підтверджували його слабкий стан здоров`я або звільняли від виконання службових обов`язків, також немає й доказів звернення позивача до медичного пункту військової частини НОМЕР_1 .

Щодо посилання представника позивача на застосування дисциплінарного стягнення до позивача, то суд приймає до уваги відсутність доказів притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у відповідності до Дисциплінарного статуту. Позбавлення додаткової грошової винагороди не є видом дисциплінарного стягнення.

Щодо доводів представника позивача про не направлення ОСОБА_1 на медичне обстеження, то суд вважає їх необгрунтованими, оскільки відповідного рапорту про таке направлення позивач командиру не подавав, хоч відповідно до Статуту ВС ЗСУ мав негайно повідомляти командира про погіршення стану здоров`я. Військовий рапорт - це документ, за допомогою якого військовослужбовець може звернутися до командування щодо тих чи інших питань.

Щодо не ознайомлення позивача з наказом, суд дійшов висновку про те, що допущене процедурне порушення під час проведення службового розслідування не є таким, що має вплив на висновки службового розслідування та не може бути підставою для визнання протиправним оскаржуваного позивачем наказу, якщо матеріалами справи підтверджується факт відмови військовослужбовця від виконання бойового розпорядження.

Витребування пояснень при проведенні службового розслідуванні, не є обов`язком для особи, що проводить його. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 18.02.2021 у справі № 1.380.2019.000616 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 94973787). У цій же постанові Верховний Суд зауважив, що надання пояснень військовослужбовцем є лише одним з джерел отримання інформації, необхідної для встановлення обставин в межах службового розслідування, однак відсутність таких не перешкоджає проведенню службового розслідування та, за умови дотримання вимог щодо всебічності, повноти, своєчасності та об`єктивності проведення службового розслідування, притягненню військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Не кожен дефект акта призводить до його неправомірності. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод "оцінки справедливості процесу в цілому" не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу.

Отже, суд, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення деяких процедурних питань не можуть потягнути за собою скасування оскаржуваного наказу, за умови наявності факту вчиненого дисциплінарного проступку. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі №826/9858/18.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Суд звертає увагу на те, що позивачем під час розгляду справи не надано суду жодного доказу на спростування встановлених службовим розслідування фактів.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, покладений на суб`єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності свого рішення не звільняє позивача від обов`язку доказування своїх тверджень чи заперечень, з огляду на закріплений в КАС України принцип змагальності сторін.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Водночас позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості своїх вимог про протиправність спірного наказу від 31.08.2022 № 46, зокрема, відсутності факту допущення ним дисциплінарного проступку як підстави для позбавлення його грошової винагороди, а ті обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, не відповідають дійсності.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу.

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений 08.11.2023.

Суддя Хом`якова В.В.

.