Справа № 500/4452/23
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4452/23

09 листопада 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання- Хоміцької С.О., представника позивача - Нужди С.Ф., представника відповідача - Удича А.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якій, із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області, яка полягала у незастосуванні щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності у період проходження служби у розмірі визначеному пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб" (в редакції чинній станом на 01 січня 2018 року), із врахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020, обчислюючи щомісячний розмір посадового окладу та окладу за спеціальне звання, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, а саме 2481 грн, на відповідні тарифні коефіцієнти протиправною;

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області перерахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності у період проходження служби ОСОБА_1 обчислюючи щомісячний розмір посадового окладу та окладу за спеціальне звання, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, а саме 2481 грн на відповідні тарифні коефіцієнти, з урахуванням виплачених раніше сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 займав посаду начальника Чортківського районного управління ГУ ДСНС у Тернопільській області.

Відповідно до витягу із наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій №18 від 10.01.2023 позивача було звільнено з служби цивільного захисту, а згідно витягу із наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області №155-НК/64 від 19.04.2023, виключено зі списків особового складу ГУ ДСНС України у Тернопільській області.

Під час проходження служби в органах цивільного захисту населення Позивач отримав другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 12 ААГ № 238638.

На виконання постанови №908 Позивачу за останньою посадою одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності у період проходження служби у розмірі 510 930,00 грн.

У відповідь на подану позивачем заяву щодо розміру фактично виплаченої одноразової допомоги у разі настання інвалідності та її складових листом від 23.05.2023 №64 001-2607/64 14 повідомлено, що розмір грошової допомоги обраховувався із посадового окладу у розмірі 6630 грн, окладу за спеціальне звання у розмірі 1480 грн, надбавки за вислугу років 50% у розмірі 4055,00 грн.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови КМУ №103, яким, зокрема, в п. 4 постанови КМУ №704 були внесені зміни тому починаючи з 29.01.2020 розмір посадового окладу повинен був вираховуватись шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 (в редакції чинній станом на 01 січня 2018 року).

Враховуючи дані обставини позивачем подано до відповідача заяву про здійснення перерахунку одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності відповідно до п. 4 постанови №704 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020, обчислюючи щомісячний розмір посадового окладу та окладу за спеціальне звання, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, а саме 2684 грн, на відповідні тарифні коефіцієнти.

У відповідь на вказану заяву листом від 07.07.2023 №64 001-3449/64 14 відповідачем відмовлено позивачу у здійсненні вищевказаного перерахунку у зв`язку із відсутністю підстав для його здійснення, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 31.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

07.08.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вказує, що одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності в період проходження служби виплачувалась позивачу у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 908, якою затверджено "Порядок та умови виплати грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту" (далі - Постанова 908).

Згідно акту огляду МСЕК Серія 12 ААГ №238638 від 27.12.2022 позивачу було встановлено інвалідність II групи.

На момент прийняття рішення про виплату такої одноразової грошової допомоги та її нарахування позивач відповідно до витягу з Наказу Головного управління ДСНС України у Тернопільській області від 26.01.2023 № 28-НК/64 "Про виплату одноразової грошової допомоги" позивач отримав кошти 27.01.2023 року.

На момент прийняття рішення про виплату такої одноразової грошової допомоги та її нарахування а саме 27.12.2022 діяла редакція постанови 704 від 26.02.2022 пункт 4 якої встановлював:

"4.Установити; що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12,13 і 14".

Таким чином враховуючи розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 у розмірі 1762 грн, Головним управлінням було обраховано посадовий оклад позивачу у розмірі 6630 грн, оклад за спеціальним званням 1480 грн.

Ці дані відповідають даним з відкритих джерел та підтверджують те. що протягом спірного періоду жодні зміни у пункт4 постанови №704 Кабінетом Міністрів України внесені не були.

Щодо посилання до правової позиції Шостого апеляційного адміністративного суду в справі №826/6453/18 від 29.01.2020 зауважує, що на офіційному сайті Верховної Ради України, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 є чинним, та таким, що розповсюджує норми права на дані правовідносини, а тому Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області, відповідно до норм статті 19 Конституції України, вчинило згідно норм законодавства.

Одночасно із відзивом, представник відповідача 07.08.2023 подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без руху та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 31.08.2023 визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 27.09.2023.

В судовому засіданні 27.09.2023 представник відповідача підтримав клопотання про залишення позовної заяви без руху. Представник позивача проти задоволення клопотання заперечила.

Ухвалою суду від 27.09.2023 розгляд справи відкладено на 09.11.2023 для подання позивачем заперечень щодо клопотання відповідача про залишення позову без руху.

Від позивача 02.10.2023 на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

11.10.2023 представник позивача подала до суду заперечення на клопотання відповідача.

Ухвалою суду (протокольною) від 09.11.2023 суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без руху.

Суд виходив з того, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, оскільки дана справа стосується виплати грошового забезпечення. Строк звернення врегульований ст.233 Кодексу законів про працю в Україні. Такий строк в 2023 обмежений 3 місяцями, проте, враховуючи строк дії карантину завершення такого строку припадає на 01.10.2023. Натомість позивач з даним позовом звернувся до суду ще 24.07.2023, тобто без пропуску строку зверненя до суду.

В судовому засіданні 09.11.2023 представник позивача позовні вимоги підтримала та просила повністю, представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів, наведених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд дійшов наступних висновків.

Згідно витягу із наказу (по особовому складу) від 26.04.2021 №22 "Про кадрові питання" ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Чортківського районного управління У ДСНС у Тернопільській області у Тернопільській області та встановлено посадовий оклад в розмірі 6630 грн, надбавку за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби від посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальне звання та надбавки за вислугу років 50%.

Відповідно до витягу із наказу (по особовому складу цивільного захисту) Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 10.01.2023 №18 "Про кадрові питання" позивача було звільнено із служби цивільного захисту за пунктом 176 підпунктом 3 (за станом здоров`я) з правом носіння форменого одягу.

Зі змісту витягу із наказу (по особовому складу) Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області від 19.04.2023 №155-НК/64 "Про кадрові питання" видно, що ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу ГУ ДСНС України у Тернопільській області та знято зі всіх видів забезпечення 18.04.2023.

Також, цим наказом встановлено відповідно до статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, глав 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 року №393 (зі змінами), Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом МВС України від 20.07.2018 №623, виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби цивільного захисту в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 42 (сорок два) календарних років служби.

Під час проходження служби в органах цивільного захисту населення Позивач отримав другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 12 ААГ № 238638 від 27.12.2022.

З урахуванням даного факту, позивач 28.12.2022 подав заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності в період проходження служби.

В подальшому, на виконання заяви ОСОБА_1 від 28.12.2022 року Головним управлінням направлено листа до ДСНС України з питань здійснення такої виплати на виконання вимог пункту 6 постанови 908.

Постанова ДСНС Украни та протокол до неї були прийняті ЦЛЕК ДСНС України 16.01.2023 року.

Відповідно до витягу з Наказу Головного управління ДСНС України у Тернопільській області від 26.01.2023 № 28-НК/64 "Про виплату одноразової грошової допомоги" позивач отримав кошти 27.01.2023 року.

На запит адвоката від 18.05.2023 відповідач листом №64 001-2607/64 14 від 23.05.2023 надав інформацію про розмір нарахованої та фактично виплаченої грошової допомоги у разі настання інвалідності у період проходження служби, а також її складових: посадовий оклад 6630,00, оклад за спеціальне звання (полковник) 1480,00, надбавка за вислугу років 50% 4055,00.

Всього: 12165,00 * 42 кал. р. = 510 930,00 грн.

Як слідує з матеріалів справи адвокатом ОСОБА_2 08.06.2023 було подано заяву про здійснення перерахунку одноразової грошової допомоги позивачу обчислюючи щомісячний розмір посадового окладу та окладу за спеціальне звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, а саме 2684 грн на відповідні тарифні коефіцієнти.

У відповідь листом №64 001-3449/64 14 від 07.07.2023 відповідач з посиланням на норми чинного законодавства України повідомив, що нарахування та виплата одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності у період проходження служби здійснювалося з урахуванням базової величини для визначення розміру посадового окладу та окладу за спеціальне звання, прожитковий мінімум для працездатних осіб, станом на 2018 рік - 1762 грн згідно з п.4 постанови КМУ від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції до 20.05.2023.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. (частина друга статті 9 Закону №2011-ХІІ)

За положеннями частини третьої статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704), затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно пункту 4 Постанови №704 (в редакції чинній до 24.02.2018) установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103" Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі Постанова №103), пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема, у Постанові №704 пункт 4 викладено в такій редакції: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14."

Тобто, на момент набрання чинності Постановою №704 (01.03.2018) пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно із пунктом 6 Постанови №103, а саме: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

При цьому, суд звертає увагу на те, що зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 до Постанови №704 не вносилися.

Отже, станом на 01.03.2018 пункт 4 Постанови №704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Водночас, суд зазначає, що Закон України від 05.10.2000 №2017-III "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" (далі - Закон №2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

У свою чергу базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону №2017-III).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, згідно із частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Разом з тим, суд вважає, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

При цьому, пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 №2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу, Закон України від 14.11.2019 №294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (далі - Закон №294-IX) таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на 2020 не містить.

Тобто, положення пункту 4 Постанови №704, в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності Законом №294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21, вказавши, що з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова величина для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що 01.01.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №1774-VIII) пунктом 3 розділу ІІ якого встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Однак, встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням (постанова Верховного Суду від 02.08.2022 у справі №440/6017/21).

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, який неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи. Тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі №913/204/18, від 10.03.2020 у справі №160/1088/19).

Відтак посилання позивача та відповідача на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 не є основним (ключовим) при розгляді цієї справи.

Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України правила, а також враховуючи на те, що з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 Постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону №294-IX із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Аналогічні за змістом висновки також містить і постанова Верховного Суду від 12 вересня 2022 року по справі №500/1813/21.

Таким чином, відповідні висновки фактично зводяться до того, що починаючи із 2020 року підлягають застосуванню положення пункту 4 Постанови №704, в частині, що не суперечить нормативно-правовим актам, які мають вищу юридичну силу Законам України "Про державний бюджет України на 2020 рік", "Про державний бюджет України на 2021 рік", "Про державний бюджет України на 2022 рік", "Про державний бюджет України на 2023 рік" та із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Таким чином посадовий оклад та оклад за військовим званням позивача за період 2020-2023 років має розраховуватись із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Разом з тим, суд враховує те, що розрахунковою величиною при визначенні розміру грошової допомоги при звільненні були посадовий оклад та оклад за спеціальним званням визначені, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, що не спростовано відповідачем.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №632 від 20.07.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.08.2018 за №936/32388, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - Інструкція №623).

Відповідно до пункту 1 Розділу II Інструкції №623 посадові оклади особам рядового і начальницького складу виплачуються за займаними посадами відповідно до тарифних розрядів, передбачених у штаті органу управління (підрозділу).

Пунктом 1 Розділу III Інструкції №623 визначено, що особам рядового і начальницького складу органів управління (підрозділів) виплачуються оклади за присвоєними їм спеціальними званнями рядового і начальницького складу в розмірі, визначеному у додатку 14 до постанови №704.

Згідно пункту 1 Розділу IV Інструкції №623 особам рядового і начальницького складу виплачується надбавка за вислугу років у таких розмірах посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням: 25 років і більше - 50 відсотків.

Відповідно до пункту 1 Розділу V Інструкції №623 особам рядового і начальницького складу виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 50 відсотків посадового окладу, окладу за спеціальним званням з урахуванням надбавки за вислугу років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 908 затверджено Порядок та умов виплати грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту» (далі постанова № 908).

Відповідно до п. 2 постанови № 908 Грошова допомога виплачується особам рядового

і начальницького складу у разі настання інвалідності в період проходження служби та особам, звільненим із служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення, а якщо інвалідність настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, незалежно від строку, який минув після звільнення із служби, у розмірі 42-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.

Отже, враховуючи положення постанови № 908 можна дійти висновку, що складові, які впливають на формування розміру одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності у період проходження служби, випливають із тарифних коефіцієнтів закріплених у постанові № 704 із врахуванням положень наказу № 623.

Як встановлено судом при розрахунку грошової допомоги позивача у разі настання інвалідності у період проходження служби відповідачем враховувався розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 у розмірі 1762 грн та було обраховано посадовий оклад у розмірі 6630 грн, оклад за спеціальним званням 1480 грн.

Враховуючи наведене вище, суд доходить висновку, що підлягає перерахунку виплачена позивачу сума грошової допомоги у разі настання інвалідності у період проходження служби, оскільки при її обрахунку відповідачем використано посадовий оклад та оклад за спеціальним званням не в тому розмірі, який визначений чинним законодавством.

Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, необхідно визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності у період проходження служби без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 та зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності у період проходження служби ОСОБА_1 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судових витрат по справі немає.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності у період проходження служби без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року.

3. Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності у період проходження служби ОСОБА_1 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 09 листопада 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Лесі Українки, 6,м. Тернопіль,46011 код ЄДРПОУ/РНОКПП 38535547);

Головуючий суддя Осташ А.В.