Справа № 440/12265/23
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/12265/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/12265/23 за позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Білогір`я молокопродукт" про застосування арешту коштів на рахунках,

В С Т А Н О В И В:

21.08.2023 позивач, Головне управління ДПС у Хмельницькій області (надалі - позивач, ГУДПС у Хмельницькій області), звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Білогір`я молокопродукт" (надалі - відповідач, ТОВ "ТД "Білогір`я молокопродукт"), в якому просить суд накласти арешт на кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ "ТД "Білогір`я молокопродукт".

Мотивуючи свої вимоги, позивач доводить наявність обставин, передбачених статтею 94 Податкового кодексу України, необхідних для накладення арешту на кошти, що знаходяться на рахунках платника податків, з огляду на відмову керівника ТОВ "ТД "Білогір`я молокпродукт" посадовим особам контролюючого органу в допуску до проведення фактичної перевірки, факт про що зафіксований актом від 11.08.2023 №361/22-01-24-05/41313341.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 позовну заяву залишено без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 261 КАС України, відзив на позов не надав, хоча й отримав його копію 25.09.2023 разом з ухвалою суду про відкриття провадження у справі.

За таких обставин суд визнав за можливе здійснити розгляд справи на підставі наявних матеріалів у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Як встановлено судом, в.о. начальника ГУДПС у Хмельницькій області І.Зленко керуючись пп. 20.1.2, 20.1., 20.1.6, 20.1.8, 20.1.13 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України та на підставі пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80, пп. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України з метою контролю за дотриманням роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, прийнято наказ від 10.08.2023 №2183-п "Про проведення фактичної перевірки", яким передбачено проведення фактичної перевірки ТОВ "ТД "Білогір`я молокопродукт" (), з 10.08.2023 тривалістю 10 діб (а.с. 10).

На підставі даного наказу та направлень на перевірку від 10.08.2023 №№ 4162, 4163, 4164, 4165, 4166, 4167 11.08.2023 співробітниками ГУДПС у Хмельницькій області було здійснено вихід з метою проведення фактичної перевірки підприємства за податковою адресою: АДРЕСА_1 .

За місцем виходу посадовими особами позивача пред`явлено службові посвідчення, надано копію наказу ГУДПС у Хмельницькій області від 10.08.2023 №2183-п та направлення на перевірку від 10.08.2023 №№ 4162, 4163, 4164, 4165, 4166, 4167 керівнику ТОВ "ТД "Білогір`я молокопродукт" Червоному Ю.А. Проте останній відмовився від підписання направлень на проведення фактичної перевірки та отримання копії наказу, про що складено акт № 362/22-01-24-05 від 11.08.2023 (а.с. 11). До того ж керівник ТОВ "ТД "Білогір`я молокопродукт" Червоний Ю.А. відмовив посадовим особам ГУДПС у Хмельницькій області у допуску до проведення фактичної перевірки, про що посадовими особами ГУДПС у Хмельницькій області складено акт про відмову в допуску до проведення / відмову від проведення фактичної перевірки від 11.08.2023 (зареєстрований за №361/22-01-24-05/41313341 від 11.08.2023).

ОСОБА_1 відмовився від отримання даного акту, у зв`язку з чим складено акт про відмову в отриманні Акту про відмову в допуску до проведення фактичної перевірки від 11.08.2023 №363/22-01-24-05 (а.с. 12).

У зв`язку з відмовою відповідача посадовим особам ГУДПС у Хмельницькій області у допуску до проведення фактичної перевірки підприємства, призначеної наказом від 10.08.2023 № 2183-п, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини по суті, суд враховує наступні приписи законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (надалі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п. 1.1 ст. 1 ПК України).

Умови, порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, строки проведення перевірок та оформлення їх результатів визначені статтями 75, 80, 81 ПК України.

Згідно з абз. 1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 ПК України визначено порядок проведення фактичної перевірки, приписами якої передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п. 80.1); фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп. 80.2.7); допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п. 80.5); фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (п. 80.7); порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (п. 80.10).

Пунктом 81.1 статті 81 ПК України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, та/або у разі відмови отримати примірник цього акта чи надати письмові пояснення до нього, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує такий факт, та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня.

У разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Суд зазначає, що встановлені Главою 8 розділу ІІ Податкового кодексу України правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами (в розумінні Податкового кодексу України) у процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду з неправомірним, як на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

Недотримання встановлених статтями 73, 75-81 ПК України приписів порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а отже, є порушенням суб`єктивних прав останнього в адміністративних правовідносинах.

Аналіз наведених вище норм законодавства свідчить про те, що фактична перевірка суб`єкта господарювання може бути проведена при дотриманні таких умов як наявність підстав для проведення фактичної перевірки та пред`явлення посадовими особами податкового органу необхідного пакету документів.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 ПК України.

Визначення адміністративного арешту, як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, що наведене в пункті 94.1 статті 94 ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Згідно з п. 94.4 ст. 94 ПК України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Приписи статті 94 ПК України викладаються в єдиному контексті, а тому відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і при арешті коштів платника податків.

Згідно з п. 94.2 ст. 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу; платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки); нерезидент розпочинає та/або здійснює господарську діяльність через постійне представництво на території України без взяття на податковий облік, що підтверджується актом перевірки.

Судом встановлено, що відповідач відмовився від проведення фактичної перевірки та допуску посадових осіб контролюючого органу.

Правовий аналіз положень статті 94 ПК України свідчить про те, що арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків.

Відповідно до абзацу 2 пп. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 ПК України, арешт коштів на рахунку/електронному гаманці платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Враховуючи наведені законодавчі норми та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо наявності підстав для накладення арешту на кошти платника податків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те, що відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування підстав заявленого позову, не скористався своїм правом на надання відзиву на позов, суд дійшов до висновку про наявність достатніх юридичних та фактичних підстав для його задоволення у спосіб, обраний позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивач, який є суб`єктом владних повноважень, витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, не поніс, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Білогір`я молокопродукт" про застосування арешту коштів на рахунках - задовольнити.

Накласти арешт на кошти, які перебувають на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Білогір`я молокопродукт".

Позивач: Головне управління ДПС у Хмельницькій області (код ЄДРПОУ ВП 44070171; вул. Пилипчука, 17, м. Хмельницький 29000).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Білогір`я молокопродукт" (; вул. Полтавська, 27, кв. 55, Гадяч, Полтавська область, 37300).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун