Справа № 711/6397/23
Суддя: Позарецька С. М.
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/6397/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді: Позарецької С.М.,

при секретарі - Щокань В.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника

відповідача за довіреністю Лебідь А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Черкаській області, сержанта 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Черкаській області Пушкарьова Артема Вячеславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Черкаській області, сержанта 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Черкаській області Пушкарьова А.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30.08.2023 позивач керував мопедом н/з НОМЕР_1 , рухався в нічний час по м. Черкаси. Його було зупинено інспектором поліції Пушкарьовим А.В. за, начебто, порушенням ПДР України, а саме при собі він не мав посвідчення водія на керування транспортним засобом відповідної категорії. Інспектор поліції виніс щодо позивача постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП і накладено штраф у розмірі 3400грн.

Позивач зазначає, що категорія А1 була введена постановою КМУ 26.09.2011 №1029, якою передбачено право керування мопеди, моторолери, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50куб.см або електродвигун, потужністю до 4кВт. Отже, позивач вважає, що введена норма, що водії, які керують мопедами до 50куб.см повинні мати посвідчення водія на керування транспортні засобом категорії А1 раніше. Він же отримав посвідчення водія на керування транспортним засобом у 1988 році, а до 2011 року керувати мопедами можна було без будь-якого посвідчення водія на керування транспортним засобом, що успішно і робив. Відповідно, вважає, що до посвідчення водія, яке у нього наявне, він має право керування всіма транспортними засобами.

Із постановою від 30.08.2023 позивач не згоден, Правила дорожнього руху не порушував. Вважає дії працівника поліції щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови, протиправними. Постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складання, є незаконною, а тому підлягає до скасування. Під час складання постанови не були враховані пояснення позивача та його зауваження, відсутні докази порушенням ним ПДР України.

Таким чином, позивач просить, - скасувати постанову від 30.08.2023 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП і закрити провадження по справі.

Ухвалою суду від 29.09.2023 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами ст.ст. 268-270, 286 КАС України.

Відповідачем інспектором поліції Пушкарьовим А.В. відзив на позов не подано, але подано заяву про розгляд справи за його відсутності. У задоволенні позову просить відмовити.

Відповідачем ДПП України в особі УПП у Черкаській області через представника за довіреністю Лебідь А.І. подано відзив на позов, за яким просить відмовити у його задоволенні. Вважає, що позов є необгрунтованим та таким, що спростовується наявними доказами; інспектор поліції діяв відповідно до норм чинного законодавства, постанова винесена законно та є обгрунтованою.

В судовому засіданні позивач просив позовні вимоги задовольнити, враховуючи доводи, які викладені у позовній заяві в редакції від 28.09.2023. Крім того, зазначив, що 30.08.2023 він пізно ввечері керував транспортним засобом мопедом, був зупинений працівниками поліції за те, що на мопеді позаду не горіла підсвітка номерного знаку, але модель мопеду такого освітлення не передбачає. Крім того, у нього інспектор поліції попросив посвідчення на право керування мопедом категорії А, А1, але таких прав він не має і вважає, що може не мати, оскільки він має право керування транспортними засобами вищої категорії, що і дає йому право керувати мопедом. Зазначив, що розмір штрафу є значно великим і він його не зможе сплатити; на даний час штраф навіть частково не сплачений. Вважає, що він не порушував ПДР України, правову допомогу при розгляді справи на місці він не просив, оскільки був втомлений (їхав з роботи). Постанову він отримав на місці, вважає її незаконною та просить скасувати. Щодо отримання права керування транспортним засобом мопедом (категорії А, А1), він звертався і до події (до 30.08.2023) і після цієї події, але отримати його не зміг. Також зазначив, що на цьому мопеді він приїхав і до суду, не маючи відповідних прав керування таким транспортним засобом.

В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на доводи відзиву на позов. Зазначила, що інспектором поліції Пушкарьовим А.В. 30.08.2023 був зупинений водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом мопедом, оскільки рухався без освітлення номерного знаку транспортного засобу. При зупинці, на вимогу інспектора надати посвідчення на право керування транспортним засобом мопедом, позивач посвідчення відповідної категорії не надав, пояснивши, що воно не потрібне. При цьому, позивач надав посвідчення на право керуванням транспортним засобом іншої категорії, вважаючи, що воно дає йому право керування мопедом, хоча це не так. Інспектором був здійснений розгляд справи на місці події, повністю дотримані норми чинного законодавства, він діяв в межах своїх повноважень і була винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400грн. Зазначила, що навіть у позовній заяві позивач посилається на норми законодавства про те, що для такого виду транспортного засобу, як мопед, потрібні права керування відповідної категорії А1, тобто позивач усвідомлює вимоги законодавства, але свідомо їх не виконує. Вважає позовні вимоги безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення.

В судове засідання відповідач не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, враховуючи думку відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, переглянувши відеозаписи, які надані відповідачем, в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що 30.08.2023 близько 23 год. 07 хв. відповідач інспектор поліції ОСОБА_2 ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку, шляхом патрулювання на службовому автомобілі та виконував службові обов`язки відповідно повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію».

Позивач керував мопедом APRILIA SR50 (д.н.з. НОМЕР_1 ) з державним номерним знаком, що неосвітлений в м. Черкаси, по просп. Перемоги, 22, чим порушив п. 2.9. в) ПДР України.

Зупинивши, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зазначений транспортний засіб, інспектор поліції ОСОБА_2 , згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання), згідно із ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», проінформував ОСОБА_1 про зазначене порушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.121-3 КУпАП.

Надалі, інспектор поліції Пушкарьов А.В., згідно з п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб.

При перевірці документів, було встановлено, що позивач не мав посвідчення водія відповідної категорії, тобто не мав права керування таким транспортним засобом. Відповідач роз`яснив позивачу, що такі дії є порушенням ПДР, а саме п. 2.1 а), за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП.

Після встановлення особи, інспектор поліції (відповідач по справі), відповідно до вимог ст. 279 КУпАП, з врахуванням ст. 280 КУпАП та ч. 2 ст. 36 КУпАП, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив позивачеві права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

Розглянувши справу, відповідач, відповідно до ст. 258 КУпАП з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП та з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ч.2 ст. 36 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП, виніс постанову серії ЕАТ №7634950 за ч. 2 ст. 126 КУпАП відносно позивача ОСОБА_1 , визнавши його винним та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Під час розгляду справи ОСОБА_1 жодних клопотань не заявляв; всі події фіксувалися на відеозапис бодікамери працівника поліції №470660, про що було позивачу повідомлено і зазначено у постанові від 30.08.2023. Постанова була вручена ОСОБА_1 на місці під розписку, що визнається позивачем.

Суд вважає, що позивачем не пропущені строки звернення до суду з позовною заявою, яка подана до суду 11.09.2023.

Також, позивачу було роз`яснено зміст ст.ст. 307, 308 КУпАП щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП щодо порядку оскарження постанови.

Позивачем надано разом із позовом і досліджено судом тимчасовий реєстраційний талон ДАП №515887, відповідно до якого мопед НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 (строк дії безтерміново). Крім того, відповідно до посвідчення подія НОМЕР_2 , яке видане ОСОБА_1 23.02.2012 Черкаським ВРЕР при УДАІ ГУМВС України в Черкаській області, ОСОБА_1 не має права керування транспортним засобом категорії А та А1.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Як передбачено п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право зупиняти транспортні засоби якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Положеннями ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Згідно з п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до 2.9.в) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до 2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п. 2.13 ПДР, мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт, належать до категорії А1.

За приписами п. 2.4.а) ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР.

Аналогічні положення містить ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» - водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність, зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів, кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною 2 статті 126 Кодексу про адміністративні правопорушення визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення - це формальний склад керування транспортними засобами особами, які не мають права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цєю статтею, є вина у формі прямого умислу. Суб`єктами правопорушень, є особи, які здійснюють керування транспортними засобами.

Порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами врегульовано Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою КМУ № 340 від 08.05.1993.

Відповідно до абзацу 3 пункту 27 цього Положення, посвідчення водія, видане до набрання чинності Законом України від 24.09.2008 № 586-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", може бути обміняне на нове на умовах проведення обміну, визначених цим Положенням. При цьому, в новому посвідченні водія зазначаються категорії: А1, А - відповідає категорії А.

На лицьовій стороні посвідченні водія серії НОМЕР_2 , що додане до позовної заяви позивачем та було надане для перевірки поліцейському, в особливих відмітках зазначена серії та номер посвідчення водія (п/в), яке було у позивача до обміну його на посвідчення водія нового зразка. Посвідчення водія серії НОМЕР_3 містило такі категорії: В, С, D, BE, CE, DE.

Тобто, ані відповідно до посвідчення водія старого зразка серії НОМЕР_3 позивач не мав права керувати мопедами, ані відповідно до посвідчення водія нового зразка серії НОМЕР_2 позивач не має права керувати мопедами.

Твердження позивача про те, що до 2011 року керувати мопедами, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см, могли особи без будь-якого посвідчення водія на керування транспортним засобом, є помилковими, оскільки відповідно до п. 3 Положення в редакції від 28.05.2004, керування мотоциклами, моторолерами, мотонартами та іншими мототранспорнтими засобами здійснювалось за наявності посвідчення подія категорії А.

Також, суд вважає безпідставними посилання позивача на наявність у нього картки водія мопеда і велосипеда обліковий номер НОМЕР_4 , як такого, начебто, документа, який дає йому право керувати мопедом без посвідчення права керування таким транспортним засобом, оскільки таку картку, зокрема і без фотографії, не можна вважати належним та допустимим доказом.

Будь-яких нормативно-правових актів, які б дозволяли водіям керувати транспортними засобами без відповідної категорії, при цьому, маючи великий водійський стаж та відкриті інші категорії, про що вказує у позові та в судовому засіданні позивач, немає.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.2 ст. 126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, в т.ч. передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до положень п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч. 2 ст.126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

До того ж, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення. При цьому, не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Згідно із нормами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За результатами розгляду справи суд вважає, що постанова поліцейського Пушкарьова А.В. від 30.08.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП не підлягає до скасування, оскільки винесена законно та з дотриманням вимог чинного законодавства. Відповідно і немає підстав для закриття провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_1 .

Так, під час розгляду адміністративної справи в порядку адміністративного судочинства, позивач в судовому засіданні зазначив, що він дійсно на вимогу працівника поліції не надав останньому документи, які дають право керування транспортним засобом мопедом (посвідчення водія) категорії «А1», що відповідає і відеозапису події 30.08.2023, здійсненого працівником поліції на бодікамеру 470660, переглянутому судом. Доводи позивача про те, що керувати мопедом він має право на підставі посвідчення подія НОМЕР_2 (інші категорії), - є безпідставними. Крім того, під час розгляду справи ОСОБА_1 повідомив суду, що ще до події 30.08.2023 він звертався до відповідних органів щодо отримання права керування таким транспортним засобом, але з певних причин таких прав не отримав, - очевидно свідчить про те, що позивач знав про норми законодавства щодо необхідності мати право керування певним транспортним засобом відповідної категорії, але свідомо (умисно) порушував Правила дорожнього руху України в цій частині і продовжував керувати мопедом без зазначених прав. Слід зазначити, що навіть у позовній заяві (в редакції від 28.09.2023) ОСОБА_1 посилається на норми чинного законодавства щодо введення в дію постанови КМУ від 26.09.2011 №1029 (введення категорії А1). Більше того, під час розгляду справи він зізнався в тому, що навіть до суду в день розгляду цієї адміністративної справи він приїхав на цьому ж мопеді, керуючи ним, тобто умисно продовжив нехтувати законом, що також свідчить про те, що певних висновків для себе позивач не зробив.

Також, як на думку суду, та обставина, на яку вказує позивач, що підставою для скасування постанови від 30.08.2023 є великий розмір штрафу, є безпідставними, оскільки працівником поліції, в межах наданих йому повноважень, визначений розмір штрафу, який накладений на ОСОБА_1 , відповідно до санкції ч.2 ст. 126 КУпАП.

Слід зазначити, що працівник поліції ОСОБА_2 діяв відповідно до вимог чинного законодавства, сумлінно виконував свої службові обов`язки, що підтверджується дослідженими письмовими доказами, в тому числі і переглянутим відеозаписом, при умові, що позивач не вказує на жодні обставини протилежного та за відсутності доказів на спростування доводів відзиву відповідача; провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення (порушення п. 2.1.а) ПДР України) доведена належними, допустимими та переконливими доказами, вірно обрано вид стягнення та розмір стягнення, яке накладене на ОСОБА_1 , відповідає санкції, передбаченої ч.2 ст. 126 КУпАП.

Отже, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі, оскільки доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються дослідженими доказами, наданими відповідачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. 286 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 10.11.2023.

Головуючий: С. М. Позарецька