Справа № 500/6083/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6083/23

01 листопада 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить:

- визнати протиправними дії Головних управлінь Пенсійного фонду України в Тернопільській та Волинській областях щодо відмови у призначенні мені пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах, відповідно до положень п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в період роботи з 07.08.2003 року включно до даного часу на посаді акумуляторник;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити мені пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників затвердженого Постановою ради міністрів України п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» згідно чинного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою та відповідними документами на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Його заява була скерована на розгляд про призначення пільгової пенсії до Головного управління Пенсійного Фонду України у Волинській області. 14.09.2023 року, позивач отримав відповідь з Головного управління ПФУ в Тернопільській області за № 1900-0214-8/39094/23 про те, що йомувідмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Позивач із оскаржуваним рішенням від 01.08.2023 року відповідача не погодився. Позов просив задовольнити.

Ухвалою суду від 02.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачам 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 30.10.2023. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

До страхового стажу зараховано всі періоди згідно поданих документів. До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано періоди роботи з 07.08.2003 по 31.03.2023 (по теперішній час) згідно довідки №635 від 19.06.2023, так як в довідці відсутня інформація про перебування заявника у відпустках без збереження заробітної плати та простої, в довідці не зазначено на якій дільниці працював заявник, оскільки в переліку посад до наказів про проведення атестації робочих місць за 2005, 2009, 2014, 2019 роки атестоване робоче місце акумуляторника на дільниці ремонту електроустаткування. Одночасно зазначаємо, що посада акумуляторник відсутня в списку виробництв, робіт, професій, посад і показників із шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно постанови КМУ №461 від 24.06.2016.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України правових підстав для врахування громадянину ОСОБА_1 пільгового стажу з 07.08.2003 по 31.03.2023 (по теперішній час) та призначення пенсії на підставі п.2 ч.2 статті 114 Закону 1058 не вбачає. Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області своїм правом не скористався та відзиву до суду не подав.

Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою щодо призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон 1058-IV).

На виконання постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.03.2021 за № 339/35961 органи Пенсійного фонду України застосовують екстериторіальний принцип призначення та перерахунку пенсій.

Нова технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Звернутися за призначенням та перерахунком пенсії, а також за виплатою допомоги на поховання пенсіонера можливо незалежно від місця реєстрації особи.

Очікуваний результат впровадження екстериторіальності:

- єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства;

- централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунків пенсій;

- мінімізація особистих контактів з громадянами, підв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу;

- попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення.

- оптимізація навантаження на працівників.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

До страхового стажу зараховано всі періоди згідно поданих документів. До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано періоди роботи з 07.08.2003 по 31.03.2023 (по теперішній час) згідно довідки №635 від 19.06.2023, так як в довідці відсутня інформація про перебування заявника у відпустках без збереження заробітної плати та простої, в довідці не зазначено на якій дільниці працював заявник, оскільки в переліку посад до наказів про проведення атестації робочих місць за 2005, 2009, 2014, 2019 роки атестоване робоче місце акумуляторника на дільниці ремонту електроустаткування.

Представник відповідача зазначив, що посада акумуляторник відсутня в списку виробництв, робіт, професій, посад і показників із шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно постанови КМУ №461 від 24.06.2016.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 74, від 01.08.2023 року позивач отримав відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон 1058-IV).

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Так, статтею 2 Закону № 1788-ХІІ визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; ,б) соціальні пенсії.

Згідно вимог п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право виходу на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, і чоловіки, після досягнення 55 років, при стажі роботи не менше 25 років, з яких не менше 12 років 6 місяців на роботах, зокрема акумуляторником.

Згідно записів трудової книжки та архівних довідок, наказів по AT «Українська залізниця», філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» виробничий структурний підрозділ «Тернопільський колійний ремонтно-механічний завод», позивач працює акумуляторником з 07 серпня 2003 року по даний час, тобто стаж акумуляторника понад 20 років, а загальний страховий стаж становить 39 років 07 місяців 23 дні на день звернення до ПФУ, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно наказу № 4610 від 07.08.2003 року по рефрижераторному депо Тернопіль позивачем переведено акумуляторником 4 розряду в дільницю по ремонту акумуляторних батарей.

Праця на посаді «акумуляторних», згідно Постанови Кабміну від 26.01.1991 року № 10- список № 2,- є роботою із шкідливими та важкими умовами праці.

Відповідно до п.3 наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах, або за професіями, незалежно від дати їх внесення до Списків, за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно історичної довідки про реорганізації підприємства № ДНАА-М- 18/209 від 10.05.2022 року рефрижераторне депо Тернопіль перейменовано на пасажирське вагонне депо Тернопіль у відповідності з наказом Мінтрансу України № 770 від 02.10.2003 року «Про передачу рефрижераторного вагонного депо Тернопіль, до складу «Львівської залізниці», Укрзалізниці № 442-43 від 10.10.2003 року «Львівської залізниці» № 489/Н від 28.10.2008 року «Про створення пасажирського вагонного депо Тернопіль».

У зв`язку з реорганізацією ДТГО «Львівська залізниця» шляхом злиття в Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» та створення регіональної філії «Львівська залізниця», відповідно до Постанови Кабміну України від 25.06.2014 року №200, рішення правління ПАТ «Укрзалізниця» від 16.11.2015 року (протокол №5) та ч.2 ст. 7 Закону України «Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного / транспорту загального користування» від 23.02.2012 року № 4442-VI відокремлений підрозділ «пасажирське вагонне депо Тернопіль» реорганізовано у виробничий підрозділ «Тернопільський колійний ремонтно-механічний завод».

У зв`язку з реорганізацією виробничого підрозділу «Тернопільський колійний ремонтно-механічний завод регіональної філії «Львівська залізниця» шляхом виділення із регіональної філії «Львівська залізниця» та перетворення у виробничий структурний підрозділ «Тернопільський колійний ремонтно-механічний завод» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» затвердженого Постановою Кабміну України від 02.09.2015 року №735, на виконання рішення правління від 22.12.2015 року (протокол № 12), та наказу ПАТ «Укрзалізниця» від 30.12.2015 року № 096.

Відповідно до Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанов Кабміну України від 25.06.2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», від 02.09.2015 року № 735 (в редакції Постанови Кабміну України від 31.10.2018 року № 938) «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» та наказу AT «Укрзалізниця» № 799 від 27.12.2018 року утворене та діє товариство AT «Укрзалізниця» філія «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» виробничий структурний підрозділ «Тернопільський колійний ремонтно- механічний завод».

Відповідно до п. «б» ч.І ст. 13 Закону № 1788- XII мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабміном України, і за результатами атестації робочих місць : чоловіки-після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років і 6 місяців на зазначених роботах : жінки-після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом міністрів України.

Відповідно до п.4.5 Порядку застосування Списків № 1 і №2, якщо атестація з 21.08.1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилося, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, установі чи організації до 21.08.1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, перше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилося.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою Кабміну України від 01.08.1992 року № 442 (далі-Порядок проведення атестації робочих місць, Постанова №442 відповідно), та розробленими на виконання Постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими Постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 4 (далі-Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові та безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у не сприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведеної атестації робочих місць та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості і напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості і небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації робочих місць дає підстави дійти до висновку, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді, або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердженнязайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад . з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу, або з додатком з такого витягу, інші довідки.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься зокрема, у Постановах Верховного Суду України від 10.09.2013 року, 25.11.2014 року, 17.03.2015 року, 16.09.2015 року, 12.04.2016 року; (справи №21-183а13; 21-519а14; 51-585а14; 21-1203а15; 21-650Ы5), які відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, мають бути враховані іншимисудами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VІІІ призначити та виплатити позивачу, суд зазначає наступне.

Призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи зі змісту позовних вимог та доказів, наданих на підтвердження правової позиції відповідачами, суд доходить висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду, а саме зарахуванням до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах, відповідно до положень п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 07.08.2003 року включно до даного часу на посаді акумуляторник. Відтак, позов належить задовольнити частково.

При цьому суд зауважує, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області є суб`єктом владних повноважень, що зобов`язаний вчинити дії на виконання рішення суду, оскільки відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 №22-1 за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу

Як випливає із п. 4.10 Порядку, після прийняття відповідного рішення електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За подання позовної заяви до суду, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією від 22.09.2023.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд позов задовольняє частково, то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 536,80 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головних управлінь Пенсійного фонду України в Тернопільській та Волинській областях щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах, відповідно до положень п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 07.08.2003 року включно до даного часу на посаді акумуляторник.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2023 про призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах, відповідно до положень п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків суду, зарахувавши до спеціального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 07.08.2003 року включно до даного часу на посаді акумуляторник

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 03 листопада 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Кравчука, 22В,м. Луцьк,Волинська область,43026 код ЄДРПОУ/РНОКПП 13358826).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.