Справа № 300/1031/23
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" листопада 2023 р. справа № 300/1031/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Панікара І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
13.03.2023 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач), у якому просить суд:
По справі здійснювався ряд наступних процесуальних дій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження в справі за позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та стягнення невиплаченої пенсії. Роз`яснено ОСОБА_1 право звернення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду в порядку статтей 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідною заявою щодо виконання судового рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 року у справі № 300/604/19 (а.с.7-8).
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного судувід 11.05.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 про відмову у відкритті провадження у справі № 300/1031/23 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.52-54).
Згідно з витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 300/1031/23 передано на розгляд судді Панікару І.В.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2023 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 263 КАС України (а.с.60).
17.07.2023 ОСОБА_1 через канцелярію суду подав відповідь на відзив (а.с.75-77).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію по інвалідності призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 у справі № 300/604/19, зокрема, зобов`язано Косівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області проводити виплату ОСОБА_1 нараховані суми пенсії без обмеження 10-ма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, з 01 лютого 2019 року.

Так, на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 у справі № 300/604/19 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у вересні 2021 року проведено перерахунок пенсії. Після проведеного перерахунку розмір пенсії з 01.02.2019 становив 22935,45 грн., з 01.03.2019 26702,14 грн., а з 01.07.2019 26734,30 грн. нарахований борг за період з 01.02.2019 по 31.12.2019 склав 120755,34 грн. (в тому числі поточний борг за період з 11.11.2019 по 31.12.2019 становив 17786,02 грн., який було виплачено в січні 2020. Відкладений борг за період з 01.02.2019 по 10.11.2019 обліковується в Реєстрі судових рішень в сумі 102969,32 грн.).

В подальшому, 11.12.2019 Головним управлінням було переглянуто проведений перерахунок на виконання рішення суду, внаслідок чого, розмір пенсії склав з 01.02.2019 22935,45 грн., з 01.03.2019 22935,45 грн., з 01.07.2019 - 22935,45 грн. та з 01.12.2019 - 22935,45 грн. Відповідно, після проведеного перерахунку змінився розмір відкладеної заборгованості на суму 71440,88 грн., яка була змінена в Реєстрі судових рішень та виплачена в листопаді 2022 згідно з порядком черговості, з урахуванням дати набрання рішення суду законної сили. ОСОБА_1 в січні 2020 виплата пенсії проведена в розмірі 22935,45 грн. Надалі позивачу проводились перерахунки пенсії у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та індексацією заробітку.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про причини зменшення розміру пенсійних виплат.

За результатами розгляду вказаної заяви, відповідач, згідно листа за № 856-852/Г-02/8-0900/23 від 09.03.2023 року, повідомив ОСОБА_1 , що резолютивною частиною рішення від 23.04.2019 у справі № 300/604/19 не було зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області в подальшому перераховувати розмір пенсії. Відповідно, в листопаді 2022, при перегляді нарахування боргу згідно з реєстром судових рішень було виявлено, що розмір пенсії позивача перераховувався у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. З огляду на вказане, пенсійну справу доопрацьовано та з 01.11.2022 розмір пенсії становить 22935,45 грн. (фіксований розмір пенсії станом на 01.02.2019) (а.с.32-33).

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його право на належне пенсійне забезпечення, звернувся до суду з метою захисту своїх прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (надалі, також Закон №2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Зазначеним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року № 3668-VI, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України, "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим же Законом викладено в новій редакції частину п`яту статті 43 Закону України, "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою встановлено максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08 липня 2011 року №3668-VI, "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Законом України від 24 грудня 2015 року №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01 січня 2016 року (зі змінами, внесеними згідно з Законом України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України"), доповнено частину п`яту статті 43 Закону України ,"Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" наступним положенням: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Згідно з пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Крім того, Конституційним Судом України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення законодавства, якими був обмежений максимальний розмір пенсії. Внесення в подальшому змін до Закону шляхом зазначення іншого часового періоду, протягом якого діють обмеження максимального розміру пенсії, за аналогією є неконституційними, оскільки вирішальне значення має не період дії обмеження, а сам факт обмеження прав особи на отримання пенсії у відповідному розмірі.

Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом України, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України, "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни є нереалізованими.

Тобто, протягом спірного періоду стаття 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06 листопада 2018 року у справі № 522/3093/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17 та від 03 жовтня 2018 року у справі № 753/1216917.

У постанові від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19 Верховний Суд наголосив про протиправність обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону № 2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зауважує, що право позивача на обрахунок пенсії без застосування обмеження максимальним розміром було встановлено судовим рішенням у справі № 300/604/19.

Наведені вище висновки суду у справі № 300/604/19 суд враховує при розгляді цієї справи та погоджується, що пенсія позивача не може бути обмежена максимальним розміром.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області належним чином засвідчені копії протоколів перерахунку пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.02.2019 та письмові пояснення із зазначенням підстав, які слугували для зміни проведеного перерахунку пенсії позивача на виконання судового рішення, а саме зміни розміру відкладеної заборгованості з 102969,32 грн. на 71440,88 грн. (а.с.82).

Згідно наданих письмових пояснень відповідача, судом встановлено, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 у справі № 300/604/19 було здійснено перерахунок пенсії по інвалідності, яа була призначена згідно ЗУ Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби. Після проведеного перерахунку розмір пенсії з 01.02.2019 становив 22935,45 грн., з 01.03.2019 26702,14 грн., а з 01.07.2019 26734,30 грн. нарахований борг за період з 01.02.2019 по 31.12.2019 склав 120755,34 грн. (в тому числі поточний борг за період з 11.11.2019 по 31.12.2019 становив 17786,02 грн., який було виплачено в січні 2020). Відкладений борг за період з 01.02.2019 по 10.11.2019 обліковується в Реєстрі судових рішень в сумі 102969,32 грн.

Представник відповідача зазначила, що при перевірці виконання судових рішень встановлено, що резолютивною частиною рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 у справі № 300/604/19 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не зобов`язано в подальшому виплачувати нарахований розмір пенсії на виконання судового рішення. З огляду на вищезазначене, пенсійну справу ОСОБА_1 опрацьовано з врахуванням покладених на Головне управління зобов`язань, а саме: з 01.02.2019 по 30.11.2019 розір пенсії позивача склав 66139,03 грн. (до набрання рішення законної сили), з 01.12.2019 по даний час розмір пенсії склав 22935,45 грн. (зафіксований у розмірі, визначеному до виконання вищезазначеного рішення суду). Відповідно, після проведеного перерахунку змінився розмір відкладеної заборгованості на суму 71440,88 грн., яка була змінена у Реєстрі судових рішень та виплачена у листопаді 2022.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав вважати, що мало місце невиконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 у справі № 300/604/19.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

При цьому суд зауважує, що згідно листа відповідача за № 856-852/Г-02/8-0900/23 від 09.03.2023 року, спірним у межах даного спору є також питання невиплати пенсії у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та за рахунок її індексації.

В даному аспекті суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 42 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Водночас, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році установлено, що з 1 березня 2022 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

У спірних відносинах наведені положення постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 суперечать приписам Закону № 2262-XII (з урахуванням вказаних вище рішень Конституційного Суду України), які є спеціальними та підлягають застосуванню відповідачем.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, повинно було нараховувати та виплатити пенсію без обмеження 10-ма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність підвищення пенсії, з урахуванням її індексації та у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Внаслідок чого, дії відповідача щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.11.2022 виплати нарахованої пенсії у сумі 32928,77 грн. і нарахованої заборгованості на виконання рішення суду в сумі 102969,82 грн. слід визнати протиправними.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення з відповідача 81525,54 грн. невиплаченої пенсії за період з 01.02.2019 року по 30.11.2019 року та з 01.11.2022 року по 01.04.2023 року, суд зазначає таке.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, Відкладений борг за період з 01.02.2019 по 10.11.2019 обліковувався в Реєстрі судових рішень в сумі 102969,32 грн., відтак, після проведеного перерахунку змінився розмір відкладеної заборгованості на суму 71440,88 грн., яка була змінена у Реєстрі судових рішень та виплачена у листопаді 2022.

Внаслідок чого, суд зазначає, що невиплачена сума пенсії за період з 01.02.2019 року по 30.11.2019 року становить 31528,44 грн. (102969,32 грн. - 71440,88 грн.).

Стосовно невиплаченої суми пенсії за період з 01.11.2022 року по 01.04.2023 суд зазначає наступне.

Відповідно до довідки ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 21.11.2022 за № 1050 з грудня 2021 пенсія позивачу виплачувалась у розмірі 32928,77 грн., проте з листопада розмір пенсії ОСОБА_1 становив 22935,46 грн. (а.с.29).

Відтак, враховуючи вищевикладені висновки суду щодо протиправності дій відповідача в частині зменшення ОСОБА_1 з 01.11.2022 виплати нарахованої пенсії у сумі 32928,77 грн., суд дійшов висновку, що невиплачена сума пенсії за період з 01.11.2022 року по 01.04.2023 становить 49966,55 грн. (32928,77 грн.- 22935,46 грн.)*5 місяців.

З огляду на встановлені обставини та з метою належного способу відновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 невиплачену суму пенсії за період з 01.02.2019 року по 30.11.2019 року та з 01.11.2022 року по 01.04.2023 року в загальному розмірі 81494,99 грн. (31528,44 грн.+ 49966,55 грн.).

Проте, позивач просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області невиплачену суму пенсії за період з 01.02.2019 року по 30.11.2019 року та з 01.11.2022 року по 01.04.2023 року в загальному розмірі 81525,54 грн., що є необґрунтованим.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів в повному об`ємі правомірності своїх дій.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України Про судовий збір, а доказів понесення сторонами інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не представлено, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій задоволити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.11.2022 виплати нарахованої пенсії у сумі 32928,77 грн. і нарахованої заборгованості на виконання рішення суду в сумі 102969,82 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) невиплачену суму пенсії за період з 01.02.2019 року по 30.11.2019 року та з 01.11.2022 року по 01.04.2023 року в розмірі 81494,99 грн. (вісімдесят одну тисячу чотириста дев`яносто чотири гривні дев`яносто дев`ять копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач:

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.