Справа № 460/8321/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 460/8321/23 пров. № А/857/13968/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Судової-Хомюк Н.М.,

суддів: Онишкевича Т.В.,

Сеника Р.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18 липня 2023 року про повернення позовної заяви у справі № 460/8321/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

суддя в 1-й інстанції Дуляницька С.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради (далі відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 18 липня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить таку скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги вказує, що строк звернення з даним позовом не пропущено, а суд першої інстанції безпідставно залишив позовну заяву без руху та в подальшому повернув її.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі ч. 2 ст. 312 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що недоліки, визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позивачем у встановлений строк не усунуті. Суд вказав про те, що зазначена ухвала суду була надіслана на адресу адвоката позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Проте на адресу суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання». Відтак, суд вважав, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення позивача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

Однак, колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з не правильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, враховуючи наступне.

Так, положеннями статей 160 і 161 КАС України визначено форму та зміст позовної заяви, а також визначено документи, що до неї додаються.

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції вважав, що шестимісячний строк звернення до суду у цій справі з позовною вимогою про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум завершився 30.03.2021.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, необхідною умовою для повернення позивачу поданої ним позовної заяви на підставі ч.4 ст.169 КАС України, є наявність одночасної сукупності наступних умов: 1) позовна заява була залишена ухвалою суду без руху із визначенням її конкретних недоліків відповідно; 2) позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, визначений судом.

В контексті цієї справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за змістом ч.1 ст.122 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Слід врахувати, що згідно частини четвертої статті 171 цього Закону, особи, які не отримали разової грошової допомоги до 05 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

З огляду на вищенаведене, перебіг строку звернення особи до суду з позовною вимогою про визнання протиправною бездіяльності щодо не призначення щорічної разової допомоги в необхідному розмірі на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» слід обраховувати з 30 вересня відповідного року.

30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 06.02.2018 по справі №607/7919/17, від 10.05.2018 по справі №389/1042/17, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у цій справі предметом оскарження є виплата позивачу не в повному обсязі щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Аналізуючи позовну заяву, апеляційну скаргу та доводи викладені в них, встановлюється, що позивач не погоджується із сумою допомоги, виплаченої йому у 2022 році, однак суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без руху зазначає про невиплату допомоги позивачу у 2020 році. Колегія суддів звертає увагу на те, що з мотивувальної частини позовної заяви та апеляційної скарги не встановлено покликання на протиправність відповідача щодо виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 у меншому розмірі, натомість позивач зазначає про невиплату йому допомоги у 2022 році. Відтак, можна дійти до висновку, що позивачем допущено саме описку у п. 2 прохальної частини позовної заяви у зазначені року.

Однак, постановляючи ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху та в подальшому повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції на вказані обставини не зважив.

Окрім того, із матеріалів справи встановлюється, що ухвала про залишення позовної заяви без руху не надсилалась на адресу адвоката позивача, у матеріалах справи відсутні відомості про надання правової допомоги позивачу адвокатом.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачу та не вжив усіх залежні від нього заходів для повідомлення позивача про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та прийшов до помилкового висновку про повернення позовної заяви позивачу. Відтак, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 308, ст. 312, ст. 315, ст. 320, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18 липня 2023 року про повернення позовної заяви у справі № 460/8321/23 скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 10 листопада 2023 року