Справа № 208/8966/23
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 208/8966/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бендес А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.10.2023 року (суддя Івченко Т.П., м. Кам`янське, повний текст рішення складено 06.10.2023 року) у адміністративній справі №208/8966/23 за позовом Південного відділу у місті Кам`янське Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, суд

в с т а н о в и в:

04.10.2023 року Південний відділ у місті Кам`янське Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області (далі по тексту позивач) звернувся з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач), в якому просив продовжити строк затримання та перебування в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на шість місяців, з 13.10.2023 року по 13.04.2024 року.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.10.2023 року позовні вимоги задоволено частково; продовжено строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на шість місяців, тобто по 12.04.2024 року.

З рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтував тим, що міграційний орган відповідно по вимог ст.289 КАС України не обґрунтував належним чином та належними доказами те, що існують ризики, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення про примусове видворення; апелянт зазначав, що притягнення його до адміністративної відповідальності у 2021 році не є доказами, оскільки спливли строки відповідно до ст.39 КУпАП і він вважається, особою, що не притягувалася до адміністративної відповідальності. Апелянт зазначав, що на час прийняття рішення було клопотання про взяття ОСОБА_1 на поруки і поручитель гарантував те, що відповідач буде виконувати усі свої обов`язки. Апелянт зазначав, що в матеріалах справи відсутній документ, який би підтверджував особу затриманого; в матеріалах справи міститься копія документу, який складено на невідомій представнику відповідача мові, з якого неможливо встановити про що цей документ та яку обставину він підтверджує.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.04.2023 року у справі №208/3151/23, затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення подальшого примусового видворення за межі території України. Суд врахував, що ОСОБА_1 не отримано на день розгляду справи статусу біженця, у нього не має законних джерел прибутку в Україні, з урахуванням чого існує ризик його втечі та продовження подальшого життя на території України, що свідчить про те, що останній ухиляється від самостійного та добровільного залишення території України. Суд зазначив, що обставини, станом на 04.10.2023 року, не змінилися в сторону отримання будь-якої підтверджувальної інформації щодо особи ОСОБА_1 . Суд врахував, що 12.04.2023 року Південним відділом у місті Кам`янському ГУДМС у Дніпропетровській області отримано обґрунтоване звернення ВП №2 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області №44.2/13/3880, де зазначено, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на території України без документів, які дають на то право. 12.04.2023 року посадовими особами Південного відділу у місті Кам`янське Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області повторно складено протокол про адміністративне правопорушення за проживання ОСОБА_1 на території України без документів на право проживання та ухилення від виїзду з України після закінчення дозволеного строку перебування. 18.05.2023 року посадовими особами Південного відділу у місті Кам`янське Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області вже було складено протокол про адміністративне правопорушення за проживання відповідача на території України без документів на право проживання та ухилення від виїзду з України після закінчення дозволеного строку перебування. Південним відділом у місті Кам`янське Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 18.05.2021 року №6, надано час для виїзду з України до 16.06.2021 року. Суд погодився з тим, що через відсутність будь яких документів, що дозволяли б встановити особу або забезпечити її законний виїзд за межі України, унеможливлює реалізацію процедури ідентифікації та верифікації особи ОСОБА_1 . На виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.04.2023 року, ОСОБА_1 був поміщений до Державної установи «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» ДМС України, де і перебуває на даний час, строк затримання ОСОБА_1 спливає 14.10.2023 року. Вирішуючи спір по суті, суд керувався ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.289 КАС України. Суд врахував, що на даний час неможливо реалізувати примусове видворення відповідача, у зв`язку з тим, що через міжнародну організацію проведення такої процедури не було реалізовано через незгоду ОСОБА_1 , за період перебування громадянина ОСОБА_2 на території України, останній тричі був притягнутий до адміністративної відповідальності, у 2019 році, у 2021 році, та 2023 році, після чого був затриманий та поміщений до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, вже з метою його видворення, так як в період свого перебування на території України, громадянин ОСОБА_2 не легалізував свого перебування та з відповідними заявами в порядку Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» звертався, ні до його затримання 12.04.2023 року, ні за час його перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства; відсутнє рішення про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Суд врахував, що днем затримання є 12.04.2023 року згідно протоколу про затримання, а тому строк підлягає продовженню по 12.04.2024 року, що відповідає терміну 12 місяців з дня затримання особи громадянина ОСОБА_2 .

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.04.2023 року у справі №208/3151/23 затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення подальшого примусового видворення за межі території України. Суд встановив, що у ОСОБА_1 відсутній статус біженця, у нього не має законних джерел прибутку в Україні, з урахуванням чого існує ризик його втечі та продовження подальшого життя на території України, що свідчить про те, що останній ухиляється від самостійного та добровільного залишення території України.

Встановлено, що 18.05.2021 року Південним відділом у місті Кам`янському Головного управління ДМС в Дніпропетровській області було складено стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за проживання на території України без документів на право проживання та ухилення від виїзду з України без після закінчення дозволеного строку перебування, відповідальність за яке передбачене ч. ст.203 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у розмірі 1700 грн. штрафу.

Встановлено, що 18.05.2021 року Південним відділом у місті Кам`янському Головного управління ДМС в Дніпропетровській області було прийнято рішення про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни №6, строк виїзду з України до 16.06.2021 року.

Встановлено, що 12.04.2023 року до Південного відділу у місті Кам`янському Головного управління ДМС у Дніпропетровській області надійшло звернення ВП №2 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області № 44.2/13/3880, де зазначено, що було виявлено іноземця, громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на території України без документів, які дають на то право.

Встановлено, що 12.04.2023 року Південним відділом у місті Кам`янське Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення за проживання на території України без документів на право проживання та ухилення від виїзду з України після закінчення дозволеного строку перебування та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення, передбачене ч.1 ст.203 КУпАП у розмірі 3400 грн. штрафу.

Встановлено, що відповідно рішення Південного відділу у місті Кам`янському Головного управління ДМС в Дніпропетровській області від 12.04.2023 року громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ НОМЕР_1 , виданий 17.03.2016 року, строком дії 17.03.2021 року, поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Встановлено, що 08.05.2023 року Головне управління ДМС в Дніпропетровській області звернулося до Посольства Королівства Марокко в Україні з клопотанням щодо здійснення ідентифікації особи громадянина ОСОБА_2 та видачі йому свідоцтва на повернення на батьківщину для перетину кордону з метою реалізації примусового видворення з території України та повернення до країни походження. Головним управлінням ДМС в Дніпропетровській області 22.05.2023 року повідомлено Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС про те, що ОСОБА_3 в Польщі підтверджено належність громадянства ОСОБА_2 та надіслано сертифікат на повернення на батьківщину, про що просило повідомити ОСОБА_1 , який був поінформований та зазначив, що бажання повертатися до країни походження (Марокко) не має, а також кошти для придбання авіаквитка в нього відсутні.

Відповідно до ч.1, 4, 5, 6 ст.26, частин 3, 4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України). У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців. У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Відповідно до частин 1, 5, 11, 12, 13 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; 2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу. Взяття на поруки підприємством, установою чи організацією полягає у наданні уповноваженими особами підприємства, установи чи організації, яких суд вважає такими, що заслуговують на особливу довіру (поручителями), письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання іноземцем або особою без громадянства покладених на нього (неї) обов`язків відповідно до частини четвертої цієї статті і зобов`язуються за потреби доставити його (її) до суду чи органу (підрозділу), який подав позов. Строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців. Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, враховує, що ОСОБА_1 добровільно виїхати з України не бажає, ухиляється від виконання рішення міграційного органу про примусове видворення з України, тривалий час перебуває на території України без документів, які дають йому у не це право, ОСОБА_1 немає статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, у зв`язку з цим, відсутні підстави вважати, що він підпадає під захист ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Суд апеляційної інстанції не вважає обґрунтованим письмове зобов`язання ТОВ « 10 район» про взяття на поруки громадянина ОСОБА_2 , оскільки товариством необґрунтовано зв`язок між товариством та ОСОБА_1 (зокрема, праця в товаристві, наявність власності, тощо) та не приведені мотиви такого зобов`язання.

Суд апеляційної інстанції не враховує наявність у ОСОБА_1 родинних зав`язків в Україні, оскільки останній тривалий час знаходиться в Україні з порушенням Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та не легалізував своє положення в Україні відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.10.2023 року у адміністративній справі №208/8966/23 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова