Справа № 440/12777/23
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 рокум. ПолтаваСправа № 440/12777/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /надалі позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області /далі відповідач/ про:

- визнання протиправним та скасування рішення Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області двадцять восьмої (позачергової) сесії сільської ради восьмого скликання від 20 червня 2023 року в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності у приватну власність площею до 2,0 га для ведення особистого селянського господарства;

- зобов`язання Коломицької сільської ради Полтавського району Полтавської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею до 2,0 га для ведення особистого селянського господарства /а.с. 1-6/.

Позов обґрунтований тим, що позивач звернувся до Коломацької сільської ради із клопотанням від 13 грудня 2021 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею до 2,00 га за рахунок земель комунальної власності Коломацької сільської ради. Рішенням двадцять восьмої (позачергової) сесії Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області восьмого скликання від 20 червня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в с. Коломацьке. З вказаним рішенням позивач не погоджується, вважаючи, що воно не відповідає вимогам частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року з урахуванням ухвали від 10 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 70-76/ зазначив, що земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, є землею комунальної власності іншого сільськогосподарського призначення (землі під господарськими будівлями і дворами) та фізично не може використовуватися як земельна ділянка для особистого селянського господарства. На земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , яку бажає отримати позивач у власність для ведення особистого селянського господарства, розташовані нежитлові будівлі (баня, склад готової продукції, майстерня, пилорама, склад-сушка), які згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №87621194 від 22 травня 2017 року належать позивачу на праві приватної власності. Земля, що розміщена під цими будівлями, є землею для іншого сільськогосподарського призначення. Земельна ділянка, яку бажає отримати позивач у власність, була функціонально підлаштована під зберігання техніки, заготівлю виробів з деревини, для господарських потреб тощо. В свою чергу не пристосована для ведення особистого селянського господарства земельна ділянка не може використовуватись як рілля. Крім того, на частину земельної ділянки, яку бажає отримати позивач у власність, рішенням 17 сесії Куликівської сільської ради 6 скликання №6 надано дозвіл ТОВ АФ Куликово на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 1,00 га, призначену для обслуговування господарського двору. Згідно розділу І Класифікації видів цільового призначення земель категорія земель Землі сільськогосподарського призначення складається із земель з такими цільовими призначеннями, як 01.03 "Для ведення особистого селянського господарства" та 01.13 "Для іншого сільськогосподарського призначення", а тому такі цільові призначення є різні за своїм змістом та правовою природою. Перелік земельних ділянок за видами цільового призначення, що передаються в порядку безоплатної приватизації громадянам, визначено статтею 121 Земельного кодексу України та в такому переліку відсутня земельна ділянка з цільовим призначенням "для іншого сільськогосподарського призначення". Таким чином, така земельна ділянка не може бути отримана в порядку безоплатної приватизації, встановленому статтею 118 ЗК України, та відсутні підстави для безоплатного отримання у приватну власність, що визначені статтею 121 Земельного кодексу України. Рішенням двадцять восьмої (позачергової) сесії Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області восьмого скликання від 20 червня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в с. Коломацьке.

У відповіді на відзив /а.с. 100-102/ позивач зазначив про безпідставність доводів відповідача та наявність у нього права на отримання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею до 2,0 га для ведення особистого селянського господарства. У відзиві на позовну заяву позивач зазначив додаткові підстави для відмови у наданні дозволу, яких в оскаржуваному рішенні немає.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12, статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі приписів частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд установив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 звернувся до Коломацької сільської ради із клопотанням від 13 грудня 2021 року (вх.№440 від 18 грудня 2021 року) /а.с. 51/, в якому просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

До вказаного клопотання додав копії паспорта громадянина України, довідки про присвоєння номера платника податків, довіреності та викопіювання місця розташування бажаної земельної ділянки /а.с. 52-56/.

Листом Виконавчого комітету Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області №02-40/14 від 06 січня 2022 року /а.с. 57/ ОСОБА_1 на його заяву повідомлено, що на картографічному матеріалі вказана ним земельна ділянка площею 0,8994 га сформована з кадастровим номером :01:001:0283 та цільовим призначенням "для іншого сільськогосподарського призначення", на якій знаходяться будівлі (баня та склади), що перебувають у його власності.

Не погодившись з бездіяльністю Коломацької сільської ради у вирішенні клопотання від 13 грудня 2021 року, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року у справі №440/2502/22 /а.с. 12-17/ адміністративний позов ОСОБА_1 до Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено: визнано протиправною бездіяльність Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області щодо нерозгляду по суті клопотання ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою від 13 грудня 2021 року та неприйняття відповідного рішення за результатами його розгляду на підставі статей 118 та 122 Земельного кодексу України; зобов`язано Коломацьку сільську раду Полтавського району Полтавської області розглянути клопотання ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою від 13 грудня 2021 року та за результатами його розгляду по суті прийняти відповідне рішення згідно статті 118 Земельного кодексу України, яке оформити у формі рішення відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Рішенням вісімнадцятої (позачергової) сесії Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області восьмого скликання від 12 липня 2022 року "Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в с. Коломацьке" /а.с. 22/ вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в с. Коломацьке у власність у зв`язку з тим, що бажана земельна ділянка має інше цільове призначення, що вказано в заяві, а також направити проект договору оренди землі, з метою погодження та подальшого укладення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року у справі №440/1525/23 /а.с. 27-30/ адміністративний позов ОСОБА_1 до Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області від 12 липня 2022 року "Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в с. Коломацьке" в частині відмови гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в с. Коломацьке; зобов`язано Коломацьку сільську раду Полтавського району Полтавської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою від 13 грудня 2021 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням двадцять восьмої (позачергової) сесії Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області восьмого скликання від 20 червня 2023 року "Про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі №440/1525/23 про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00 га в с. Коломацьке" /а.с. 31, 59/, керуючись статтями 12, 118, 121, 123 Земельного кодексу України, статтею 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, відповідно до наказу №548 від 23 липня 2010 року Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель та розглянувши заяву гр. ОСОБА_1 від 11 липня 2022 року на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду про повторний розгляд клопотання щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою від 25 квітня 2023 року вирішено:

1. Відмовити гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в с. Коломацьке у власність в зв`язку з тим, що бажана земельна ділянка має інше цільове призначення, що вказано в заяві;

2. Направити Проект договору оренди землі з метою погодження та подальшого укладення.

3. Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію з питань агропромислового комплексу, регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовищ, будівництва, житлово-комунального господарства і благоустрою, побутового, торгівельного обслуговування, транспорту, зв`язку.

Не погодившись з рішенням Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області двадцять восьмої (позачергової) сесії сільської ради восьмого скликання від 20 червня 2023 року в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності у приватну власність площею до 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, що мають значення для правильного вирішення спору, суд виходить з такого.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України №2768-ІІІ від 25 жовтня 2001 року /надалі - ЗК України/.

Частиною першою статті 3 ЗК України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначені статтею 12 ЗК України, відповідно до приписів частини першої якої до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок приватної власності для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частинами першою та другою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Частиною десятою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно зі статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За приписами частин першої та другої статті 118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою цієї статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому відповідно до положень частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що із земель державної або комунальної власності у власність передаються земельні ділянки для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Тобто Земельним кодексом України встановлено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а саме: надати дозвіл або мотивовану відмову у наданні дозволу.

Судовим розглядом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із клопотанням від 13 грудня 2021 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки площею до 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

При цьому до вказаного клопотання позивач додав викопіювання бажаного місця розташування земельної ділянки /а.с. 56/, на якому зазначені межі та площа земельної ділянки, яку позивач бажає отримати у приватну власність.

Зі змісту вказаного викопіювання слідує, що земельна ділянка площею до 2,0 га, яку позивач бажає отримати у приватну власність, включає земельну ділянку комунальної власності площею 0,8994 га (кадастровий номер :01:001:0283) із зазначенням цільового призначення Для іншого сільськогосподарського призначення.

Також згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03 жовтня 2023 року /а.с. 62-66/ земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0283 відноситься до категорії земель «Землі сільськогосподарського призначення» та виду цільового призначення «Для іншого сільськогосподарського призначення».

Із заявою про зміну цільового призначення бажаної земельної ділянки позивач до відповідача не звертався.

Відповідно до частин першої та другої статті 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Згідно зі статтею 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України Про землеустрій від 22 травня 2003 року № 858-IV, цільове призначення земельної ділянки - допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення.

Відповідно до положень статті 20 ЗК України при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення.

Віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо: земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу; земельних ділянок приватної власності - їх власниками.

Категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту. Встановлення цільового призначення земельної ділянки може здійснюватися без додержання вимог, передбачених абзацом першим цієї частини, у випадках: передачі земельної ділянки державної, комунальної власності відповідно до частини третьої статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"; консервації деградованих і малопродуктивних, техногенно забруднених земель; віднесення земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення; зміни виду цільового призначення земельної ділянки в межах категорії земель сільськогосподарського призначення (крім віднесення їх до земельних ділянок для садівництва, зміни цільового призначення земельних ділянок під полезахисними лісовими смугами); віднесення до земель морського транспорту земельних ділянок у межах морського порту.

При внесенні до Державного земельного кадастру відомостей про встановлення або зміну цільового призначення земельної ділянки належність земельної ділянки до відповідної функціональної зони визначається за даними Державного земельного кадастру. Відомості про цільове призначення земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру.

Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила його застосування з визначенням категорій земель та видів цільового призначення земельних ділянок, які можуть встановлюватися в межах відповідної функціональної зони, затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зазначені класифікатор та правила використовуються для ведення Державного земельного кадастру і містобудівного кадастру. Віднесення земельних ділянок до певних категорії та виду цільового призначення земельних ділянок має відповідати класифікатору та правилам, зазначеним в абзаці першому цієї частини.

З аналізу наведених норм слідує, що певна земельна ділянка належить до відповідної категорії земель (землі сільськогосподарського значення, землі водного фонду, землі промисловості, тощо), а у межах такої відповідної категорії земель земельна ділянка відноситься до певного виду цільового призначення, визначеного Класифікатором. У зв`язку з цим під зміною цільового призначення земельної ділянки розуміється як зміна категорії земель та виду цільового призначення земельної ділянки, так і зміна категорії земель або виду цільового призначення земельної ділянки в межах однієї категорії земель.

Відповідно до положень додатку 58 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 /надалі Порядок № 1051/, класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок (далі - Класифікатор), видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила їх застосування, розроблено відповідно до пункту 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 17 червня 2020 р. N 711-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель".

Класифікатор призначений для використання органами державної влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами, які здійснюють землеустрій, землевласниками та землекористувачами.

Об`єктами класифікації у Класифікаторі є земельні ділянки з певним видом їх цільового призначення в межах відповідних категорій земель та функціональних зон територій.

Вид цільового призначення земельної ділянки - визначений відповідно до встановлених законом вимог конкретний напрям використання земельної ділянки та її правовий режим в межах відповідної категорії земель та функціонального призначення територій.

Одиницею класифікації є вид цільового призначення земельної ділянки. Земельній ділянці визначається один вид цільового призначення.

Класифікатор побудовано за принципом послідовної системи кодування.

Під час встановлення цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення в межах відповідних функціональних зон територій.

Встановленим вид цільового призначення земельної ділянки вважається з моменту прийняття відповідного рішення органом державної влади, органом місцевого самоврядування, власником земельної ділянки в межах повноважень, визначених законодавством, та внесення відповідних відомостей про її цільове призначення до Державного земельного кадастру.

Вид цільового призначення земельної ділянки складається із п`ятизначного коду виду цільового призначення та його назви, зазначених у додатку 59 до Порядку ведення Державного земельного кадастру (далі - Порядок). Загальна структура коду виду цільового призначення відповідає такій схемі: XX - розділ; ХX.XX - підрозділ.

На рівні класифікаційного угруповання "розділ" Класифікатора даються пояснення, які саме землі чи земельні ділянки включає конкретний розділ.

Види функціонального призначення територій та їх співвідношення з видами цільового призначення земельних ділянок визначені згідно з додатком 60 до Порядку.

Категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються у випадках, установлених законодавством, у межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади, генеральним планом населеного пункту, детальним планом території. Перелік кодів переважних (основних) та супутніх видів цільового призначення земельної ділянки в межах відповідного виду функціонального призначення території наведено у додатку 60 до Порядку. Сукупна площа земельних ділянок з усіма видами цільового призначення, визначеними як супутні для відповідного виду функціонального призначення території, не може перевищувати 40 відсотків площі території відповідного виду функціонального призначення в межах однієї функціональної зони.

Під час формування земельної ділянки визначення її виду цільового призначення здійснюється розробником документації із землеустрою та містобудівної документації (детального плану території та/або його планувальних рішень у складі комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади) згідно з рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення відповідної документації, наданим відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

Під час розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на який не надано відповідного дозволу, у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України, віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється розробником такої документації із землеустрою та містобудівної документації з урахуванням вимог, затверджених у встановленому законом порядку генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. У разі визначення категорії земель та виду цільового призначення земельної ділянки приватної власності віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється розробником такої документації із землеустрою та містобудівної документації згідно з договором на виконання відповідних робіт із землеустрою, укладеним з власником такої земельної ділянки.

Під час зміни цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення.

Зміна виду цільового призначення земельної ділянки відповідно його коду та назви здійснюється згідно з вимогами статті 20 Земельного кодексу України.

Зміна виду цільового призначення земельної ділянки у відомостях Державного земельного кадастру в разі наявності відомостей про функціональні зони здійснюється на підставі заяви власника (розпорядника, у визначених законом випадках - користувача) земельної ділянки, яка розташовується в межах відповідної функціональної зони, за формою згідно з додатком 12 до Порядку.

У разі коли відомості про функціональне призначення території внесено до Державного земельного кадастру, зміна виду цільового призначення не потребує: розроблення документації із землеустрою (крім випадків формування земельної ділянки із земель державної та комунальної власності, не сформованих у земельні ділянки); прийняття рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування (крім рішень про встановлення і зміну цільового призначення земельних ділянок, розпорядження якими здійснюють такі органи).

Оскільки під час внесення до Державного земельного кадастру відомостей про встановлення або зміну цільового призначення земельної ділянки належність земельної ділянки до відповідної функціональної зони визначається за даними Державного земельного кадастру, до моменту внесення до Державного земельного кадастру відомостей про функціональне призначення території, зміна цільового призначення земельної ділянки здійснюється за проектом землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

У такому разі для внесення до відомостей про земельну ділянку змін щодо цільового призначення земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові подаються: заява за формою згідно з додатком 12 до Порядку; оригінал документації із землеустрою або оцінки земель, яка є підставою для внесення таких змін; електронний документ.

Для приведення у відповідність цільового призначення земельної ділянки із Класифікатором, у разі коли таке цільове призначення визначене відповідно до Українського класифікатора цільового використання землі, затвердженого листом Державного комітету по земельних ресурсах від 24 квітня 1998 р. N 14-1-7/1205 (далі - УКЦВЗ), а також у разі коли таке цільове призначення визначено до набрання чинності УКЦВЗ, Державному кадастровому реєстраторові подаються: заява за формою згідно з додатком 12 до Порядку; електронний документ з визначеним цільовим призначенням земельної ділянки відповідно до Класифікатора; лист структурного підрозділу Держгеокадастру, який здійснює повноваження на відповідній території, щодо можливості визначення цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікатором, який надається на запит власника або користувача земельної ділянки з урахуванням матеріалів формування земельної ділянки.

Відповідність кодів цільового призначення, присвоєних згідно з УКЦВЗ, певним кодам Класифікатора наведено у додатку 59 до Порядку.

Відповідність кодів цільового призначення земельних ділянок, присвоєних відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 23 липня 2010 р. N 548 (далі - КВЦПЗ), певним кодам Класифікатора наведено у додатку 59 до Порядку.

У разі коли код КВЦПЗ відповідає коду виду цільового призначення, зазначеному у Класифікаторі зміни до відомостей про земельну ділянку щодо її цільового призначення не вносяться.

У разі коли код КВЦПЗ не відповідає коду виду цільового призначення, зазначеному у Класифікаторі, внесення змін до відомостей про земельну ділянку щодо її цільового призначення здійснюється згідно із заявою і документами, зазначеними у абзацах чотирнадцятому - п`ятнадцятому цього пункту.

Введення в дію Класифікатора припиняє чинність КВЦПЗ та УКЦВЗ.

У додатку 59 до Порядку №1051 визначений Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, відповідно до якого до категорії землі сільськогосподарського призначення належать земельні ділянки сільськогосподарського призначення (земельні ділянки, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей; земельні ділянки, надані для діяльності у сфері надання послуг у сільському господарстві, та інше), зокрема 01.03 Для ведення особистого селянського господарства та 01.13 Для іншого сільськогосподарського призначення.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що до категорії земель "Землі сільськогосподарського призначення", включаються, зокрема, землі за видами цільового призначення: «Для ведення особистого селянського господарства» та «Для іншого сільськогосподарського призначення», правовий режим використання яких є різним відповідно до положень Земельного кодексу України.

Як встановлено судовим розглядом, у клопотанні позивачем зазначено про його намір отримати у власність земельну ділянку з цільовим призначенням «Для ведення особистого селянського господарства».

Водночас земельна ділянка, стосовно якої позивачем подано відповідне клопотання, включає земельну ділянку комунальної власності площею 0.8994 га (кадастровий номер :01:001:0283) з цільовим призначенням Для іншого сільськогосподарського призначення, що не заперечується позивачем та підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Таким чином, на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0283 мала цільове призначення: Для іншого сільськогосподарського призначення.

Частиною другою статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру:

а) щодо категорії земель:

на підставі відповідної документації із землеустрою, що розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються;

на підставі заяви власника (розпорядника, у визначених законом випадках - користувача) земельної ділянки та комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту - щодо земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється на підставі такої документації;

на підставі технічної документації із землеустрою - щодо інвентаризації земель;

б) щодо виду цільового призначення в межах певної категорії земель:

на підставі відповідної документації із землеустрою, що розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються;

на підставі заяви власника (розпорядника, у визначених законом випадках - користувача) земельної ділянки відповідно до комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту.

У разі якщо законом встановлена обов`язковість погодження зміни цільового призначення земельної ділянки з органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, фізичною, юридичною особою та/або відшкодування втрат лісогосподарського виробництва, до заяви про внесення до Державного земельного кадастру відомостей про зміну цільового призначення (категорії земель та/або виду її цільового призначення) земельної ділянки додаються документи, що підтверджують таке погодження та/або забезпечення виконання зобов`язання з відшкодування втрат лісогосподарського виробництва, у вигляді гарантії.

Отже, зміна цільового призначення земельної ділянки може відбуватись на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок.

Згідно із частинами першою шостою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється:

у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом;

за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально.

Виходячи з аналізу наведених положень, підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій»:

- проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом;

- технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

За правилами статті 25 цього ж Закону документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Тож проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

Згідно земельного законодавства способами формування земельної ділянки, є, у порядку відведення земельної ділянки із земель державної, комунальної власності (за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок), шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки. На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже частина друга статті 79 ЗК України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар.

Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Крім того, відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи.

Водночас статтею 33 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок, а абзацом третім статті 79-1 ЗК України передбачено, що земельні ділянки можуть бути об`єднані, якщо вони мають однакове цільове призначення. У разі поділу земельної ділянки, об`єднання земельних ділянок сформовані земельні ділянки зберігають своє цільове призначення.

Як встановлено судом, земельна ділянка, на яку позивач бажає отримати дозвіл на розробку документації, площею 0,8994 га (кадастровий номер :01:001:0283), вже є сформованою та має інше цільове призначення, а відтак до спірних правовідносин не підлягає застосуванню стаття 118 ЗК України, а підлягає застосуванню стаття 79-1 ЗК України, з урахуванням якої суд доходить висновку, що позивач безпідставно звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі №802,/1446/17-а та від 22 вересня 2022 року у справі №1.380.2019.006998, та є обов`язковими для врахування судом першої інстанції в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення двадцять восьмої (позачергової) сесії Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області восьмого скликання від 20 червня 2023 року "Про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі №440/1525/23 про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00 га в с. Коломацьке", а відтак і для задоволення відповідної позовної вимоги.

Оскільки відсутні підстави для задоволення основної позовної вимоги про визнання про протиправним та скасування рішення, то й відсутні підстави для задоволення похідної від неї позовної вимоги про зобов`язання надати дозвіл.

Тож у задоволенні позову слід відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області (вул. Центральна, буд. 54, с. Коломацьке, Полтавський район, Полтавська область, 38742, ідентифікаційний код 21046294) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк