Справа № 308/10245/23
Суддя: Крегул М. М.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2023 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі
головуючого судді Крегул М.М.,
за участю секретаря судового засідання Цмур Т.М.,
представника відповідача Черкасова М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді, справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним адміністративним позовом який мотивує тим, що 09.06.2023 року інспектором УПП в Закарпатській області ДПП його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та винесено постанову серії ЕГА № 1080094. Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасування з огляду на наступне.
Так, позивач стверджує, що 09.06.2023 року приблизно о 10 год. 00 хв. в с.Оноківці Ужгородського району, рухаючись на транспортному засобі в м.Перечин, був зупинений військовослужбовцями, які представилися як працівники Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України. При встановленні особи позивача, останній надав їм паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який в свою чергу безпідставно ними був вилучений та ОСОБА_1 повідомлений, що негайно має прибути разом з ними до Ужгородського РТЦК та СП.
Оскільки позивач мав невідкладні справи в м.Перечин, вилучений паспорт йому не віддавали, він поїхав до м. Перечин, а при поверненні приблизно о 12 год. 00 хв. того дня , знову зупинився в с.Оноківц, і Ужгородського району, в тому місці , де від нього було безпідставно вилучено паспорт громадянина України для виїзду за кордон працівниками Ужгородського РТЦК та СП та просив повернути паспорт.
Працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовили йому в поверненні паспорту, натомість, пред`явили вимогу негайно проїхати з ними до Ужгородського РТЦК та СП, пояснюючи причину тим, що «до нього є питання». На вимогу ОСОБА_1 , ними була виписана повістка про необхідність явки без зазначення дати та часу явки.
Приблизно о 12 год. 50 хв. цього ж дня працівник Ужгородського РТЦК та СП, точне прізвище якого позивач не пам`ятає, приїхав з позивачем до Ужгородського РТЦК та СП за адресою: АДРЕСА_1 , де на третьому поверсі цього адміністративного приміщення «передав» позивача іншим працівникам, які наказали йому чекати, оскільки в них обід. Позивач повідомив, що має хвороби шлунку (гастрит, язву), а тому йому також необхідно систематично приймати їжу і попрохав також надати можливість йому пообідати, можливо разом з ними в будь якому закладі громадського харчування, в чому йому було відмовлено.
В подальшому, працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 покинули приміщення, а біля позивача залишили одну особу, яка розмовляла на російській мові та на неодноразові прохання покинути ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою пообідати та повернутися, йому відмовила.
Окрім того , позивач неодноразово питав вказану особу, чому йому заборонено покидати приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , на якій підставі він неправомірно тут утримується, чи його затримано і т.д. і т.п., на що отримав відповідь, що покидати приміщення йому не можна.
Після цього, оскільки позивач зрозумів, що його незаконно затримано та він безпідставно утримується в ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній приблизно о 13 год. 25 хв. того ж дня, зателефонував на номер «102», повідомив працівникам Ужгородського РУП ГУНП України в Закарпатській області, що його незаконно затримано працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 та він безпідставно утримується в адміністративному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , просив вислати слідчо-оперативну групу для фіксації та документування вчиненого щодо нього кримінального правопорушення.
Також позивач вказує, що після обідньої перерви повернулися працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 , один з них, точне прізвище позивач не пам`ятає, почав відбирати у позивача його власний мобільний телефон, хапати рукою за шию та сильно стискати.
Приблизно о 13 год. 40 хв. того ж дня до приміщення Ужгородського РТЦК та СП приїхали працівники патрульної поліції (не слідчо-оперативна група, про приїзд якої прохав позивач, телефонуючи на номер «102»), яким позивач розповів про своє незаконне затримання, безпідставне утримання, про застосування до нього фізичної сили у вигляді удушення, намагання силою відібрати його мобільний телефон та безпідставне вилучення у нього паспорту громадянина України для виїзду за кордон, натомість працівники патрульної поліції повідомили його, що він здійснив безпідставний виклик працівників поліції, за що буде притягнутий до адміністративної відповідальності.
З урахуванням наведеного у позові, позивач просить суд скасувати рішення суб`єкта владних повноважень, а саме: постанову від 09.06.2023 року серія ЕГА №1080094 Інспектора УПП батальйону 1 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції , відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення та стягнути судові витрати.
10.08.2023 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач не погоджується з доводами позивача, зазначає, що після отримання повідомлення, наряд поліції невідкладно прибув за вказаною у виклику адресою. екіпажем поліції було виявлено позивача, який надав їм пояснення, проте свої твердження нічим не підтвердив тим самим здійснив завідомо неправдивий виклик. Позивачеві були роз`яснені його права, як особи яка притягається до адміністративної відповідальності, всі усні доводи позивача були взяті до уваги при винесенні оскаржуваної постанови. Письмових пояснень позивач не надав. Щодо відеозапису з нагрудних камер поліцейських, зазначає, що строк зберігання такого становить тридцять днів, і на даний час у відповідача відсутній з об`єктивних причин.
Процесуальні рішення по справі.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків.
Ухвалою судді від 13.07.2023 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача Черкасов М.М. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просив у задоволенні такого відмовити з підстав та мотивів наведених у відзиві.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 77 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію» та ст.286 КАС України.
Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України Про Національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Згідно з ч.2 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, крім іншого, розглядають справи про адміністративні правопорушення за ст. 183 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з ч.4 ст.258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.
Як встановлено судом, 09.06.2023 року позивач разом із працівником Ужгородського РТЦК та СП прибув до вказаної установи за адресою м. Ужгород, вул. Бородіна, 22.
Із дослідженого відеозапису наданого позивачем, зробленого на його особистий мобільний телефон та який міститься на флеш-носії вбачається, що позивач запитував одного з працівників Ужгородського РТЦК та СП чому йому заборонено покинути адмін будівлю, отримав відповідь, що не можна цього робити.
Жодного факту застосування насильства відносно позивача ОСОБА_1 на долученому ним відеозаписі судом не встановлено, натомість міститься відеозапис розмови працівників Ужгородського РТЦК з не встановленою судом особою.
Також до матеріалів справи позивачем було долучено DVD-R диск із відеофіайолами, при дослідженні яких , судом встановлено, що такі є кінофільмами та жодного відношення до даної справи не мають.
Окрім цього, позивач стверджує, що того ж дня до прибуття в Ужгородський РТЦК та СП, працівниками установи в нього було відібрано паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
Знаходячись в адмін. будівлі Ужгородського РТЦК та СП, за твердженнями позивача, з боку працівників до нього була застосована фізична сила та відібрано мобільний телефон. У зв`язку з чим, позивач зателефонував у поліцію «102».
По приїзді працівників патрульної поліції, позивач надав їм пояснення про вчинення щодо нього вищевказаних правопорушень з боку працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Так , статтею 280 КУпАП закріплено, серед іншого, обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
З обставин справи на місці події , поліцейським Крученицею Л.Ю. було встановлено, що повідомлена ОСОБА_1 інформація є неправдивою, останній , жодних доказів на підтвердження своїх доводів поліцейським не надав.
Працівниками поліції були прийняті усні пояснення позивача, після аналізу яких, у зв`язку з ненаданням позивачем жодних доказів своїм твердженням, було винесено постанову серії ЕГА № 1080094 за ст. 183 КУпАП, як завідомо неправдивий виклик поліції.
Зокрема зі змісту вказаної постанови слідує, що 09.06.2023 ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 завідомо здійснив дзвінок на спецлінію «102».
На підтвердження своїх доводів викладених у заяві, ОСОБА_2 не додано жодного належного та допустимого доказу, який би спростовував висновки працівника поліції ОСОБА_3 при винесенні оскаржуваної постанови від 09.06.2023р. .
Зокрема, щодо тверджень позивача про відібрання у нього працівниками Ужгородського РТЦК та СП паспорта громадянина України для виїзду за кордон такі не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи. Більше того, позивачем особисто вказано у позові, що він сам пред`явив вказаний документ при встановленні його особи.
Так само , суду не було надано жодного доказу про застосування до позивача фізичного насильства з боку працівника Ужгородського РТЦК та СП (відео, фото фіксації, медичних висновків, тощо).
Що стосується незаконного утримання позивача в Ужгородському РТЦК та СП , суд вважає за необхідне зазначити наступне.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації, у тому числі й на території Закарпатської області.
При цьому , зобов`язано місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини, а також здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.
Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції закону від 02.03.2005 року з наступними змінами і доповненнями, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Судом встановлено, про що і сам позивач ОСОБА_1 зазначає у позові, що він 09.06.2023 року прибув до Ужгородського РТЦК та СП, де йому було вручено повістку про необхідність з`явитися у зазначений час, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 20).
Після цього , позивач був відпущений з Ужгородського РТЦК та СП.
Виходячи із наведеного, суд приходить до переконання, що позивач законно утримувався в Ужгородському РТЦК та СП.
Отже, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів , які б свідчили про вчинення будь-якого злочину, правопорушення або інших не передбачених законом дій, які б порушували його права, інтереси або створювали загрозу його здоров`ю, життю або майну, які б були обґрунтованою правдивою підставою для виклику екстрених служб, а саме поліції.
Таким чином, у суду є підстави вважати, що позивач ОСОБА_1 здійснив виклик поліції безпідставно.
Враховуючи те, що під час судового розгляду було доведено наявності умислу в діяннях позивача, як обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, суд вважає доведеною вину позивача ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення і як наслідок, відсутність підстав для скасування оскарженої постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.
Беручи до уваги повну відмову у задоволенні позову, судові витрати із відповідача на користь позивача до стягнення не підлягають.
Керуючись ст.ст. 9, 10, 77, 90, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕГА № 1080094 від 09.06.2023 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2ст. 299 КАС України.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ).
Повний текст рішення складено та проголошено 03.11.2023 року о 16 год. 45 хв.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду М.М. Крегул