Справа № 580/8099/23
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року справа № 580/8099/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши правилами спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У Черкаський окружний адміністративний суд позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) (далі позивач) до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) (далі - відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо звільнення його, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом, під час мобілізації на особливий період під час дії воєнного стану згідно з абз.5 підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю одного із батьків дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи;

зобов`язання відповідача здійснити повторний розгляд рапорту від 27.06.2023 про звільнення його з військової служби, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період під час дії воєнного стану, на підставі абз.5 підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю одного із батьків дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Обґрунтовуючи зазначив, що проходить військову службу у відповідача 1. 27.06.2023 звернувся рапортом та відповідним пакетом документів про звільнення з військової служби. Однак отримав відмову у задоволенні рапорту з підстав, що законодавством на військовослужбовця не покладається обов`язок піклуватися про матір дружини. Вважає, що така відмова суперечить норма чинного законодавства. Тому звернувся до суду.

20 вересня 2023 року ухвалою суд прийняв позовну заяву (вх. від 15.09.2023) адвоката Карасьової Л.А. від імені позивача до розгляду та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

10.10.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Обґрунтовуючи зазначив, що за результатами рапорту позивача листом повідомив про те, що відповідно до вимог Конституції України та Сімейного кодексу України повнолітні діти (дочка, син) зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Законодавством України на військовослужбовця не покладено обов`язок піклуватися про матір дружини. Інших документів, які передбачають, що саме позивачу необхідно здійснювати догляд за хворою матір`ю дружини до рапорту він не подавав. Вважає, що звільнення з військової служби на підставі підп. «г» п.2ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» прямо залежить від кровного споріднення та обов`язку по утриманню родичів. Тому відсутні законодавчі підстави для звільнення позивача з військової служби під час дії воєнного стану. На даний час згідно з абзацом 11. ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати. Стверджує, що в разі задоволення вимог позивача вказана обставина не буде перешкодою для його подальшого призову по мобілізації на особливий період і відповідно має місце колізія норм права.

17.10.2023 від представника позивача адвоката Карасьової Л.А. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій серед іншого просила задовольнити позовні вимоги повністю. Обґрунтовуючи зазначила, що в порядку досудового вирішення спору, не погодившись з листом відповідача №12/23577/23-Вн, позивач 18.07.2023 через свого представника адвоката Хомин О.М. звернувся скаргою до Адміністрації Державної прикордонної служби України та просив задовольнити рапорт про звільнення позивача з військової служби. 02.08.2023 представник позивача отримав відповідь про відмову в його задоволенні. Тому у подальшому 31.08.2023 (у місячний строк) позивач через свого представника звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду зі вказаним вище позовом. Водночас позивач продовжив проходити військову службу у відповідача в с.Руська Поляна Черкаського району Черкаської області, що перешкоджало йому оперативно укласти договір про надання правової допомоги з його теперішнім представником - адвокатом Карасьовою Л.А., місцезнаходження офісу якої в селищі Бородянка Бучанського району Київської області, що підтверджується договором від 10.08.2023 №23 про надання правової допомоги. Стверджує, що дії позивача, враховуючи його зайнятість, як військовослужбовця у воєнний час, були послідовними, законними та добросовісними. Тому місячний строк для звернення до суду зі вказаним позовом пропущений з поважних причин та підлягає поновленню в судовому порядку.

Ухвалою від 06.11.2023 суд відмовив повністю у задоволенні клопотання (вх. від 10.10.2023) відповідача про залишення позовної заяви без руху та без розгляду та у задоволенні заяви (вх. від 17.10.2023) представника позивача про поновлення строку звернення до Черкаського окружного адміністративного суду зі вказаною позовною заявою.

Усі подані сторонами документи суд долучив до матеріалів адміністративної справи.

Оскільки обґрунтовані заяви про розгляд справи з викликом сторін у судове засідання суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити в справі експертизу або викликати для допиту свідків, суд вирішив справу розглянути правилами спрощеного провадження без такого виклику (у письмовому провадженні) на підставі письмових доказів.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до наказу начальника 15 мобільного прикордонного загону від 14.02.2023 №8-ОС позивача, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

Згідно з наказом начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону від 21.02.2023 №16-ОС позивача призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника другого відділення інспекторів прикордонної служби третьої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування, з 20 лютого 2023 року.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону від 30.03.2023 №85-ОС позивача призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника першого відділу прикордонної служби (тип С) другої прикордонної комендатури швидкого реагування, з 30 березня 2023 року.

Згідно з наказом начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону від 30.05.2023 №276-ОС позивача призначено на посаду молодшого інспектора групи охорони прикордонної застави охорони та логістичного забезпечення прикордонної комендатури інженерного облаштування, з 30 травня 2023 року.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону від 27.06.2023 №372-ОС позивачу присвоєно особистий номер П-090420.

Згідно з наказом начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону від 14.09.2023 №589-ОС позивача призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії - номера обслуги зенітної групи другого зенітно-ракетного відділення прикордонної зенітно-ракетної застави першої прикордонної комендатури швидкого реагування, 14 вересня 2023 року.

Довідкою відповідача від 23.05.2023 №1505 підтверджується, що позивач проходить військову службу у нього з 14.02.2023 до теперішнього часу.

27.06.2023 позивач подав рапорт начальнику відділення технічного забезпечення прикордонної застави охорони та логістичного забезпечення прикордонної комендатури інженерного облаштування НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ОСОБА_2 , в якому повідомив, що мати його дружини ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи. Тому просив звільнити його з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період під час воєнного стану згідно з підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку з наявністю одного члена сім`ї із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи). Вказав, що продовжувати далі військову службу не бажає. У додатках до рапорту вказав додатки: копію паспорту та картки платника податків ОСОБА_4 на 3 арк., копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на 1 арк., копію паспорту та картки платника податків ОСОБА_5 на 3 арк., копію свідоцтва про народження ОСОБА_6 на 1 арк., копію свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на 1 арк., копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на 1арк., копію паспорту та картки платника податків ОСОБА_10 на 6 арк., копію пенсійного посвідчення ОСОБА_11 серії НОМЕР_5 на 1арк., копію експертного заключення спеціалізованої комісії від 18 листопада 1996р на 1 арк., копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія КИО-1 № 294420 від 12.02.2007 на 1 арк., копію довідки про склад сім`ї від 18.05.2023 №24 на 1 арк.

Листом від 01.07.2023 №12/23577/23-Вн відповідач повідомив, що рапорт позивача розглянутий керівництвом прикордонного загону. За результатами розгляду позивачу відмовлено у задоволенні рапорту у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів, а саме позивач не надав документів, які покладають обов`язок піклування про матір дружини саме на нього.

18.07.2023 представник позивача адвокат Оксана ХОМИН оскаржила дії відповідача до Адміністрації Державної прикордонної служби України звернувшись з відповідною скаргою №ЮФКМ/ВС/1/1.

Листом від 02.08.2023 №12/4214-23-Вих відповідач повідомив представнику позивача про результати повторного розгляду вказаного вище рапорту позивача. Зазначив, що законодавством України на військовослужбовця не покладається обов`язок утримувати та піклуватися про матір дружини. Інших документів, які передбачають, що саме військовослужбовець зобов`язаний здійснювати постійний догляд за хворою матір`ю дружини, до рапорту не додані. Тому відсутні законодавчі підстави для звільнення позивача з військової служби під час воєнного стану.

Тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 ст.2 Закону №2232-XII передбачені такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Суд установив, що позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації у відповідача. Водночас позивач виявив небажання продовжувати військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби у запас на підставі підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю одного із батьків із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи, а саме матері дружини ОСОБА_3 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Підстави звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до абз. 5 підп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Тобто, під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) у т.ч. в разі наявності батьків дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи і позивач мав законне сподівання на відповідне застосування норми права.

Вказана норма Закону не ставить звільнення з військової служби у залежність від наявності документів, які підтверджують обов`язок військовослужбовця піклуватися про матір дружини. Протилежні доводи у листах відповідача від 01.07.2023 та від 02.08.2023 не обгрунтовані.

Отже, відмова у задоволенні рапорту у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів, які покладають обов`язок піклування про матір дружини саме на позивача, не є правомірною. Така підстава відмови у задоволенні рапорту позивача є безпідставною, оскільки згідно абз. 5 підп. «г» п. 2 ч. 4 ст.26 Закону №2232-ХІІ наявність у військовослужбовця одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи є самостійною підставою для звільнення з військової служби за сімейними обставинами, незалежно від того чи така особа потребує постійного догляду.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 підтверджується, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_12 (змінила прізвище після реєстрації шлюбу із громадянином ОСОБА_13 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 ). У подальшому між позивачем та громадянкою ОСОБА_14 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 .

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Немішаївської селищної ради від 16.05.2023 №444 позивач проживає за адресою: АДРЕСА_3 , - має склад сім`ї 3 особи.

Згідно з довідкою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку від 18.05.2023 №24 позивач, ОСОБА_14 (дружина позивача), ОСОБА_15 (донька позивача), ОСОБА_3 (мати дружини позивача) з 2014 року і до теперішнього часу проживають за вказаною вище адресою.

Водночас відповідно до виписки із акта огляду медико-соціальною експертною комісією №294420 матері дружини позивача ОСОБА_3 з 12.07.2007 встановлено ІІ групу інвалідності (причина захворювання пов`язана з впливом аварії на ЧАЕС). Згідно з посвідченням від 21.10.2021 серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 є потерпілою особою від Чорнобильської катастрофи (Категорії 1) та особою з інвалідністю і має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вказані вище документи позивач долучав до рапорту про звільнення з військової служби. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ, оскільки мати його дружини є особою з інвалідністю ІІ групи.

Посилання відповідача на абзац 11. ч.1 ст. 23 Закону України від 21 жовтня 1993 року

№3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - ЗУ №3543-XII), згідно з яким не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати, не враховані судом, оскільки вказаний вище Закон встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів. Стаття 23 ЗУ №3543-XII визначає підстави та умови для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а ст.26 Закону №2232-ХІІ підстави для звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять службу за призовом під час мобілізації.

Згідно з ч.7 ст. 26 Закону №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до п.233 Розділу XII Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення), військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Згідно з п. 234 Розділу XII Положення перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення.

Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги років військової служби військовослужбовець повинен письмово обгрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

Заперечення військовослужбовців щодо розрахунку вислуги років військової служби розглядаються командирами (начальниками) військових частин перед оформленням документів для звільнення з військової служби. Спірні питання щодо заліку вислуги років окремих періодів служби для призначення пенсії розглядаються спеціальною комісією Міністерства оборони України.

Порядок проведення розрахунку вислуги років визначається Міністерством оборони України.

Відповідно до п.241 Розділу XII Положення військовослужбовці за наявності кількох підстав, передбачених пунктами "б", "в", "д" частини третьої, підпунктами "б", "в", "г" пункту 1, підпунктами "а", "б" пункту 2 частини четвертої, підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "к" пункту 1, підпунктами "а", "б", "в", "ґ" пункту 2, підпунктами "а", "б" пункту 3 частини п`ятої, підпунктами "а", "б", "в" пункту 1, підпунктами "а", "б", "г" пункту 2, підпунктами "а", "б" пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", для звільнення можуть обрати за бажанням одну з них. Військовослужбовці за наявності підстав, передбачених підпунктами "й" або "к" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", звільняються з військової служби не пізніше ніж протягом трьох місяців з дня подання рапорту на звільнення.

У наказах командирів (начальників) для військовослужбовців, які звільняються з військової служби, можуть бути застосовані такі види заохочення, як оголошення подяки, нагородження грамотою, цінним подарунком, грошовою премією, занесення прізвища військовослужбовця до Книги пошани військової частини.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Для військовослужбовців, звільнених у запас або у відставку, які позитивно характеризувалися під час проходження військової служби, організовуються урочисті проводи:

звільнених командирів (начальників) військових підрозділів, військових частин і з`єднань - із шикуванням особового складу;

інших звільнених військовослужбовців - на загальних зборах військової частини.

Згідно з п.242 Розділу XII Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

У разі звільнення з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) визначає посаду для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України. Зазначена характеристика додається до особової справи військовослужбовця.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до п.243 Розділу XII Положення після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби підстава звільнення зміні не підлягає, якщо при звільненні не допущені порушення законодавства і не виникли нові обставини, пов`язані зі звільненням.

Отже, за результатами розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби на підставі вказаних вище норм законодавства та доданих до рапорту документів відповідач зобов`язаний видати наказ про звільнення з військової служби. Відмовляючи листами від 01.07.2023 та від 02.08.2023, що не є актами владно-розпорядчого характеру, у такому звільнені відповідач порушив вказані вище вимоги законодавства, допустив бездіяльність щодо звільнення з військової служби згідно з абз. 5 підп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ позивача, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю матері дружини із числа осіб з інвалідністю II групи. Тому в цій частині позовна вимога обґрунтована та підлягає задоволенню.

Належним і повним способом судового захисту порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо звільнення з військової служби згідно з абз. 5 підп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ позивача, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю матері дружини із числа осіб з інвалідністю II групи та зобов`язання відповідача повторно розглянути його рапорт від 27.06.2023 щодо звільнення з військової служби згідно з підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 вказаного Закону у зв`язку з наявністю одного із батьків дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не довів, що у спірних правовідносинах діяв з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом.

Отже, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають повністю.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанцією від 11.08.2023 в сумі 2147,20грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача повністю.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 138-139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити повністю адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо звільнення з військової служби згідно з абз.5 підп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 , як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю одного із батьків дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

Зобов`язати 15 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) від 27.06.2023 щодо звільнення з військової служби згідно з абз.5 підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з наявністю одного із батьків дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору за звернення позовною заявою до адміністративного суд в сумі 2147,20грн (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 10.11.2023.