Справа № 300/4992/23
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2023 р. справа № 300/4992/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа ОСОБА_2 про зобов`язання вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язання відповідача здійснити запис про батьків дитини у Книзі реєстрації народжень - матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснити реєстрацію народження дитини та видати свідоцтво про народження із вказівкою на батьківство.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем безпідставно не здійснено реєстрацію народження дитини, не вчинено запис батьківства і не видано свідоцтво про народження із відповідним записом. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що для проведення державної реєстрації дитини подано всі необхідні документи, зокрема медичний висновок про народження; батьківство дитини визнано добровільно та вважається встановленим; обставини відсутності шлюбних відносин позивача з колишнім чоловіком встановлені рішенням Івано-Франківського міського суду від 13.09.2023 року, що не потребує доказування.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.08.2023 відкрито провадження у даній адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 28-30).

Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про виклик свідків та призначення судової молекулярно-генетичної експертизи щодо батьківства.

14.08.2023 на адресу суду надійшли пояснення третьої особи - ОСОБА_2 , згідно яких третя особа позовні вимоги підтримав в повному обсязі та зазначив, що визнає себе батьком дитини та добровільно погодився зареєструвати це у встановленому законом порядку, вважає дії відповідача протиправними та незаконними (а.с. 36-38).

Відповідач скористався своїм правом подати відзив на адміністративний позов, який надійшов на адресу суду 01.09.2023. Згідно відзиву представник відповідача зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Зазначив, що згідно поданих документів дитина-донька, народжена ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилася до спливу десяти місяців після припинення шлюбу між ОСОБА_1 та її колишнім чоловіком ОСОБА_3 . Враховуючи вимоги частини 2 статті 122 Сімейного кодексу дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Враховуючи наведене 14.07.2023 позивачу надано відповідь та роз`яснено неможливість реєстрації народження дитини без дотримання процедури, визначеної законодавством України. В задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі (а.с. 48-51).

10.10.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач не погодилась із доводами викладеними у відзиві на позов та зазначила, що на спростування кровного споріднення та ймовірного батьківства було надано відповідачу заяви сусідів щодо спільного проживання позивача та ОСОБА_2 . Окрім того зазначила, що ОСОБА_3 з 08.01.2022 перебуває за кордоном, а тому не може в жодному випадку бути батьком дитини. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 82-90).

Відповідач своїм правом подати заперечення на відповідь на відзив не скористався.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 13 липня 2023 року до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернулися громадяни ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з питання державної реєстрації народження дитини з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові.

Разом із заявою про здійснення державної реєстрації народження дитини подано копію медичного висновку про народження від 12.06.2023, крім того були надані копії паспортів та РНОКПП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , копія рішення Івано-Франківського міського суду про розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 13.09.2022, заяви свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , заява про визнання батьківства від 12.07.2023, в якій ОСОБА_2 визнає себе батьком ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Івано-Франківську, а ОСОБА_1 підтверджує таку обставину.

За результатами розгляду заяви позивачів про здійснення державної реєстрації народження дитини відповідач відмовив у здійсненні державної реєстрації народження дитини.

При цьому листом від 14.07.2023 року №3514/32/15/6-24/1081 заявникам було роз`яснено порядок державної реєстрації народження дитини, зокрема наголошено, що в силу положень ст. 133 Сімейного кодексу України, у разі, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю , а чоловік - батьком дитини.

Крім того відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, якщо мати дитини під час державної реєстрації народження заявляє, що її колишній чоловік не є батьком дитини, і у зв`язку з цим просить не вказувати його батьком в актовому записі про народження дитини, її прохання може бути задоволене лише за наявності спільної заяви чоловіка та дружини (колишнього подружжя) про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини, а також заяви матері та батька дитини про визнання батьківства.

Якщо колишній чоловік матері дитини не може особисто з`явитись до органу державної реєстрації актів цивільного стану для подання відповідної заяви, то його заява , яка підтверджує , що він не є батьком дитини, справжність підпису на якій має бути нотаріально засвідченою, може бути подана через представника або надіслана поштою. Повноваження представника мають ґрунтуватись на нотаріально посвідченій довіреності.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення державної реєстрації народження дитини, позивач звернулася до суду з даним позовом.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Правовідносини щодо здійснення державної реєстрації народження дитини врегульовані зокрема нормами глави 12 Сімейного кодексу України (далі - СК України), ст.49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Законом України від 1 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI), Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 (далі - Правила).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 2398-VI державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягає, зокрема народження фізичної особи та її походження.

Згідно з ч. 3 ст. 3 вказаного Закону державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою.

Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

Державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові (частини 1-4 ст. 13 Закону № 2398-VI).

Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження.

Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження.

У відповідності до пп. "а" п. 2 глави 1 розділу ІІІ Правил підставою для проведення державної реєстрації народження дитини медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивачами для здійснення державної реєстрації народження дитини було подано:

заяву про державну реєстрацію народження дитини,

копію медичного висновку про народження від 12.06.2023

копії паспортів та РНОКПП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

заява про визнання батьківства від 12.07.2023, в якій ОСОБА_2 визнає себе батьком ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Івано-Франківську, а ОСОБА_1 підтверджує таку обставину.

Крім того, були подані заяви свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , копія рішення Івано-Франківського міського суду про розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 13.09.2022, яке набрало законної сили 14.10.2022.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 122 СК України дитина, яка зачата (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дитини.

Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Таким чином, враховуючи, що шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано 13.09.2022 відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду про розірвання шлюбу у справі №344/2011/22, дитина у ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до сплину десятимісячного терміну, то в силу наведених вище положень СК України вважається, що дитина походить від подружжя.

Згідно з ч. 3 ст. 122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.

Відповідно до п. 20 Глави 1 Розділу ІІІ Правил, якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу (смерті, розірвання шлюбу) або визнання його недійсним, державна реєстрація народження дитини проводиться у такому самому порядку, як і державна реєстрація народження дитини, батьки якої перебувають між собою у шлюбі, за винятком випадків, передбачених абзацами другим, п`ятим та сьомим цього пункту.

Якщо мати дитини під час державної реєстрації народження заявляє, що її колишній чоловік не є батьком дитини, і у зв`язку з цим просить не вказувати його батьком в актовому записі про народження дитини, її прохання може бути задоволене лише за наявності спільної заяви чоловіка та дружини (колишнього подружжя) про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини, а також заяви матері та батька дитини про визнання батьківства. У цьому разі державна реєстрація народження проводиться у порядку, передбаченому абзацом четвертим пункту 17 цієї глави.

Якщо колишній чоловік матері дитини не може особисто з`явитись до органу державної реєстрації актів цивільного стану для подання такої заяви, то його заява, справжність підпису на якій має бути нотаріально засвідченою і яка підтверджує, що він не є батьком дитини, може бути подана через представника або надіслана поштою. Повноваження представника мають ґрунтуватися на нотаріально посвідченій довіреності.

Отже, за обставин, коли дитина вважається такою, що походить від подружжя, шлюб між яким припинено, а також враховуючи наведені вище положення сімейного законодавства, колишній чоловік ОСОБА_3 може бути не записаний батьком лише за умови подання до відділу одночасно двох заяв:

спільної заяви чоловіка та дружини (колишнього подружжя) про невизнання колишнього чоловіка батьком дитини;

заяви матері та батька дитини про визнання батьківства.

Відсутність однієї з таких заяв унеможливлює задоволення відділом вимоги матері дитини не вказувати колишнього чоловіка батьком дитини.

Судом встановлено, що спільної заяви колишнього подружжя про невизнання колишнього чоловіка батьком дитини подано не було. Сторонами ця обставина не заперечується.

При цьому, суд враховує посилання позивача на те, що колишнє подружжя протягом тривалого періоду часу не підтримують шлюбно-сімейні відносини.

В той же час, суд зважає на те, що відповідач, як орган державної влади, в силу положень ст. 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відповідач не наділений повноваженнями досліджувати як довго до часу припинення шлюбу подружжя не підтримували шлюбні відносини.

Як зазначалося вище, відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 2398-VI державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові.

Враховуючи зокрема наведені положення СК України суд зазначає, що походження дитини може бути визначено при проведенні державної реєстрації народження дитини виключно відповідно до вимог статті 122 СК України, а саме батьком дитини може бути записаний колишній чоловік заявниці.

Положення ч.3 статті 122 СК України не можуть бути застосовані за відсутності подання спільної заяви жінки та чоловіка, шлюб між якими припинено, до державного органу реєстрації актів цивільного стану про невизнання колишнього чоловіка батьком дитини, а подання лише заяви про визнання батьківства не є достатньою підставою для визначення походження дитини від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим позивачу роз`яснено порядок оспорювання батьківства матір`ю дитини відповідно до статті 138 CK України, якою надається можливість жінці, яка народила дитину у шлюбі, оспорити батьківство свого чоловіка у суді, а також можливість чоловіка, який вважає себе батьком дитини визнати своє батьківство у суді.

Спір щодо визначення походження дитини від батька може бути розглянутий в судовому порядку лише після державної реєстрації народження дитини.

В подальшому внесення змін до актового запису про державну реєстрацію народження дитини провадиться у порядку визначеному п.2.16.2 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 р. № 96/5: за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду.

При цьому, у справах про оскарження відмови вчинити реєстраційну дію за заявою особи суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення.

Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення.

Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для реєстраційних дій, зокрема і факт походження дитини.

Отже, зважаючи на те, що заявники не подали документи для державної реєстрації народження дитини з одночасним визначенням походження дитини із записом її батьком колишнього чоловіка матері дитини, як передбачено чинним законодавством, а для запису її батьком ОСОБА_2 у відповідача були відсутні достатні підстави, судом не встановлено протиправності у діях Відділу щодо нездійснення державної реєстрації народження дитини позивача.

Суд зазначає, що частина перша статті 144 Сімейного кодексу України зобов`язує батьків невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Разом з тим, пропущення місячного строку для державної реєстрації народження дитини, встановленого ст.144 СК України, не позбавляє дитину права на проведення державної реєстрації її народження та визначення походження відповідно до законодавства при зверненні батьків у будь-який день.

Таким чином, суд вважає, що дії працівників відділу ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, вул. Галицька, 25, м. Івано-Франківськ, 76018), третя особа ОСОБА_2 (РНОКП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про зобов`язання вчинення дій - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.