Справа № 338/915/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 338/915/23 пров. № А/857/14153/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Судової-Хомюк Н.М.,

суддів: Онишкевича Т.В.,

Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13 липня 2023 року про повернення позовної заяви у зв`язку із пропуском строку звернення до суду у справі № 338/915/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання протиправною постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Солотвинської селищної ради,

суддя в 1-й інстанції Решетов В.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення селище Богородчани,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з адміністративним позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 1 від 27.04.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та закриття провадження у справі.

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13 липня 2023 року позовну заяву повернуто.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить таку скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції безпідставно не врахував, що копію оскаржуваної постанови Адміністративної комісії він отримав лише 16.05.2023, після того як три рази звертався до відповідача з метою її отримання. Крім того апелянт просить врахувати те, що він не має відповідної юридичної освіти, для складання позовної заяви, тому 23.05.2023 він звернувся до Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги, де йому 29.05.2023р. (згідно доручення №0901-0000284) призначено адвоката Пинчук Н.В. Тому він вважає що строк звернення до суду він пропустив з поважних причин, та просить його поновити.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі ч. 2 ст. 312 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що обставина отримання постанови, яка оскаржується, не в день її ухвалення, є поважною підставою, але позивач не надав суду беззаперечних доказів, що він отримав постанову від 27.04.2023, у значно пізніший строк, а тому у суду відсутні підстави рахувати перебіг строків саме з 16.05.2023, як стверджує позивач.

Однак, колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції, не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з не правильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, враховуючи наступне.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частинами першої, другою статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

За визначенням частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

На виконання частини 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За приписами пункту 1, пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Строк звернення до адміністративного суду, наслідки пропущення строків звернення до суду, обчислення процесуальних строків, поновлення та продовження процесуальних строків урегульовано положеннями ст.118-123 КАС України.

Згідно із частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 2 статті 122 КАС України).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 122 КАС України).

В силу приписів частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до частин 1, 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У справі «Gradescolo S.R.L. проти Молдови» Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поняття «особа повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій, і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у розумінні статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Аналіз зазначеної норми дає підстави колегії суддів дійти висновку, що перебіг строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення розпочинається або з дня наступного за днем її винесення або з дня наступного за днем набрання такою постановою законної сили.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

У відповідності до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Слід зазначити, що пропуск строку, передбаченого статтею 286 КАС України, не є безумовною підставою для повернення позовної заяви або залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

За змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Зокрема, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими доказами.

На виконання приписів частини 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Поважними причинами визнаються обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі № 340/1019/19).

Оцінюючи доводи апелянта про поважність причин пропуску строку звернення до суду, колегія суддів вказує, що матеріалами справи не підтверджується факт отримання позивачем інформації про існування оскаржуваної постанови раніше, ніж заявлено позивачем, а саме 16.05.2023, що підтверджує наявність поважних причин пропуску строку звернення з позовною заявою.

Колегією суддів встановлено, що предметом поверненої позовної заяви є визнання протиправною та скасування постанови Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 1 від 27.04.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи, що для звернення до суду у справах про притягнення до адміністративної відповідальності встановлено десять днів з дня ухвалення відповідного рішення, але зважаючи на те, що спірна постанова не була отримана позивачем в день її винесення, для вирішення питання щодо дотримання строку звернення до суду з цим позовом необхідно з`ясувати дату її отримання позивачем.

Відповідно до статті 281 КУпАП при розгляді колегіальним органом справи про адміністративне правопорушення ведеться протокол, в якому зазначаються:

1) дата і місце засідання;

2) найменування і склад органу, який розглядає справу;

3) зміст справи, що розглядається;

4) відомості про явку осіб, які беруть участь у справі;

5) пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, їх клопотання і результати їх розгляду;

6) документи і речові докази, досліджені при розгляді справи;

7) відомості про оголошення прийнятої постанови і роз`яснення порядку та строків її оскарження.

Протокол засідання колегіального органу підписується головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

Порядок оголошення постанови по справі про адміністративне правопорушення і вручення копії передбачено частинами 1-3 статті 285 КУпАП, відповідно до яких постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

З аналізу наведених норм слідує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має бути повідомлена про складення стосовно неї постанови. При цьому, жодною нормою не передбачено можливість складення резолютивної частини постанови в один день, а саме під час розгляду справи, та повного тексту такої постанови в інший день.

Колегія суддів зазначає, що статтями 281, 285 КУпАП встановлено імперативний обов`язок уповноваженого органу, яким у даній справі є виконавчий комітет, оголосити постанову по справі про адміністративне правопорушення і вручити її копію у передбачений законом строк.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вказує, що матеріалами справи не підтверджується факт отримання позивачем оскаржуваної постанови раніше, ніж заявлено позивачем, а саме 16.05.2023.

Щодо покликань суду першої інстанції на те, що позивачем не наведено обставин, які б підтвердили причини неможливості звернутися до центру надання правової допомоги саме 16.05.2023, або наступного дня, з метою отримання правової допомоги, колегія суддів зазначає, що з листа Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 20.07.2023 №403/02-07 встановлено, що позивач звернувся 19.05.2023 та 23.05.2023 із заявами про отримання правової допомоги. Лише 29.05.2023 видано доручення адвокату Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для надання безоплатної вторинної правової допомоги позивачу.

Вищенаведені обставини є об`єктивними, позивач жодним чином не міг вплинути на пришвидшення процедури з отримання безоплатної вторинної правової допомоги, що чітко описано у листі Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 20.07.2023 №403/02-07.

Також безпідставним є твердження суду першої інстанції про те, що саме з наданих позивачем на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху заяв, датованими 08.05.2023, яка зареєстрована у Солотвинській селищні раді за вх.208/02 від 09.06.2023 та 11.05.2023р. за вх.223/02-27 від 11.05.2023 про ознайомлення з матеріалами адміністративної справи, можна розібрати наступні написи про ознайомлення з матеріалами адміністративної справи (повторно), постанову адмінкомісії видано (повторно).

Колегія суддів звертає увагу на те, що саме з наданих позивачем заяв встановлюється, що ОСОБА_1 08.05.2023 просив видати постанову по адміністративній справі 1/2023, 11.05.2023 повторно звернувся із заявою про надання копії оскаржуваної постанови, та у цій заяві зазначив, що 08.05.2023 йому було відмовлено у такій видачі, оскільки така постанова скерована поштою. І лише у заяві, яка датована 16.05.2023 та зареєстрована Солотвинською селищною радою 17.05.2023 зазначив, що копію постанови №1 від 27.04.2023 наручно отримав 16.05.2023 та звернув увагу на те, що у матеріалах адміністративної справи немає жодних поданих ним заяв, клопотань, які він просив долучити до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи все викладене вище, колегія суддів приходить до переконання, що оскільки позивачем пропущено процесуальний строк звернення з даним позовом до суду з поважних причин, то висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви є передчасними.

Однак, при прийнятті оскаржуваної ухвали про повернення позовної заяви, суд першої інстанції на вказані обставини не зважив, а відтак прийшов до передчасного висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачу.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та прийшов до передчасного висновку про повернення позовної заяви позивачу. Відтак, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 308, ст. 312, ст. 315, ст. 320, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13 липня 2023 року про повернення позовної заяви у зв`язку із пропуском строку звернення до суду у справі № 338/915/23 скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 10 листопада 2023 року