Справа № 160/22149/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
30.08.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суджу надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач простить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування до загального страхового стажу, який дає право на пенсію за віком ОСОБА_1 періодів роботи з 27.07.1989 року по 07.10.2000 року, з 23.01.1984 року по 24.07.1984 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу, який дає право на пенсію за віком ОСОБА_1 періоди роботи з 27.07.1989 року по 07.10.2000 року, з 23.01.1984 року по 24.07.1984 року.
Означені позовні вимоги вмотивовані протиправністю дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування до загального страхового стажу, який дає право на пенсію за віком ОСОБА_1 періодів роботи з 27.07.1989 року по 07.10.2000 року, з 23.01.1984 року по 24.07.1984 року.
Згідно статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку; при зверненні за пенсією після спливу трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Згідно з статтею 26 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення вiкy 60 років та наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років. У разі відсутності, починаючи з 01 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року від 15 до 17 років. Згідно з статтею 24 Закону №1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Вік позивача станом на дату звернення 68 років. Страховий стаж позивача становить 14 років 04 місяці 06 днів. За результатами розгляду доданих до заяви документів: не взято до уваги трудову книжку від 20.07.1972 так як книжка пошкоджена і прочитати записи про власника книжки та періоди трудової діяльності не можливо; не зараховано до загального страхового стажу період згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 04.09.2006 з 27.07.1989 по 07.10.2000 так як відсутня печатка та підпис відповідальної особи при звільненні; не зараховано до загального страхового стажу період роботи згідно довідки №2117-ВК від 01,02.2023 з 23.01.1984 по 24.07.1984 так як відсутній наказ при звільненні. 01,02.2023 з 23.01.1984 по 24.07.1984 так як відсутній наказ при звільненні. Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються для спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітки та Мінфіном. Порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, урегульований наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383. Пункт 10 Порядку наголошує, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637. Відповідно до пункту 7-б) Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1, пункт 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючи довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Отже, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відтак, відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Позивач на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області не перебуває та пенсію не отримує. Відповідно до п. 4.10 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у встановлений судом строк, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, причини неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомив.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2023 року, зазначена вище справа була розподілена та 31.08.2023 року передана судді Пруднику С.В.
04.09.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.08.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В даному рішенні зазначено наступне. Відмова в призначенні пенсії: ОСОБА_1 . Дата народження заявника: ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП заявника: НОМЕР_2 . Місце реєстрації: АДРЕСА_1 . Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України: 10.08.2023. Призначення пенсії: за віком Необхідний вік становить: 60 років. Вік заявника: 68 років. Необхідний страховий стаж становить: 15 років. Страховий стаж заявника становить: 14 років 04 місяці 06 днів. Додатковий коментар: у разі відсутності, починаючи з 01 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років. Результати розгляду документів, доданих до заяви: не взято до уваги трудову книжку від 20.07.1972 так як книжка пошкоджена і прочитати записи про власника книжки та періоди трудової діяльності не можливо; не зараховано до загального страхового стажу період згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 04.09.2006 з 27.07.1989 по 07.10.2000 так як відсутня печатка та підпис відповідальної особи при звільненні; не зараховано до загального страхового стажу період роботи згідно довідки №2117-ВК від 01.02.2023 з 23.01.1984 по 24.07.1984 так як відсутній наказ при звільненні. Враховуючи зазначене, вирішено: відмовити в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заявник не працює. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Щодо вирішення справи по суті, суд вказує наступне.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.
Частиною першою статті 26 Закону №1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Згідно частини першої статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною другою статті 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок (частина третя статті 24 Закону №1058).
Згідно частини першої статті 2 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закону №1788, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до ст. 39 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документами про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Таким чином, нормою вказаного Порядку № 637 (п. 1) чітко визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Порядок оформлення дубліката трудової книжки регламентований в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 (далі - Інструкція №58).
Працівник, який втратив трудову книжку, повинен негайно звернутися за дублікатом за місцем останньої роботи. У свою чергу, власник або уповноважений ним орган повинен видати працівникові трудову книжку або вкладиш до неї нового зразка з написом "дублікат" (у верхньому правому куті першої сторінки). Документ видається протягом 15 днів після подачі заяви, але термін може змінюватися залежно від різного роду обставин. Такий дублікат або вкладиш до трудової заповнюється в загальному порядку.
Якщо ж співробітник до цього місця працював ще де-небудь, то до розділу "відомості про роботу" до третьої графи дубліката будуть внесені записи про загальний стаж роботи сумарно (загальна кількість років, місяців, днів без конкретизації місць роботи) до працевлаштування на останньому підприємстві, але засвідчені документами. Останніми можуть виступати завірені в певному порядку довідки про роботу в інших організаціях, копії наказів або розпоряджень про прийом/звільнення або будь-які зміни в штатній посаді з попередніх робіт.
Варто зазначити, що дублікат трудової книжки, виданий працівникові у порядку, передбаченому розділом 5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мін`юсту, Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58), має таку ж юридичну силу, як і втрачений (пошкоджений) оригінал.
Таким чином, позивач зіткнувся із втратою трудової книжки, але останній відновив усі записи, згідно вимог законодавства та з урахуванням відповідної Інструкції. Таким чином, відновлена трудова книжка - дублікат, має ж таку юридичну милу як і оригінал (пошкоджена, втрачена трудова книжка), яка є обов`язковою для врахування ПФУ.
Також, у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17 вказано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією, а отже, й не може впливати на її особисті права. При цьому, неналежний порядок заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на належний соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Слід зазначити, що відповідно до копії трудової книжки від 20.07.1972 р. виданою на ім`я « ОСОБА_1 » (російською мовою), « ІНФОРМАЦІЯ_2 (вказано тільки рік народження), професія: електромонтажник; наявний перший запис про навчання в Дніпродзержинському ПТУ з 01.09.1970 по 17.07.1972 р.р., запис під №1 від 17.07.1972 про прийняття електромонтажником третього розряду тресту «Дніпроелектромонтаж» ДСУ 445, запис №2 від 23.10.1973 про звільнення у зв`язку з призовом до армії; запис №3 про службу в радянській армії; запис №4 від 01.02.1976 про прийняття позивача до ДМК в м. Дніпродзержинськ в цех мереж і підстанцій електромонтером; запис №5 від 04.04.1977 про переведення позивача в сортопропрокатний цех - на цьому записі трудова книжка закінчується, у зв`язку із її втратою та пошкодженням (дана трудова книжка була втрачена, та пошкоджена, тому позивач був змушений відновлювати нову книжку - дублікат. Через декілька років після заведення дублікату, позивач знайшов свою трудову книжку).
Копією трудової книжки (дублікатом) серії НОМЕР_1 від 04.09.2006 р. виданою на ім`я « ОСОБА_1 » (російською мовою), « ІНФОРМАЦІЯ_1 ; перший запис про навчання в Дніпродзержинському ПТУ з 01.09.1970 по 18.07.1972 р.р далі всі записи відповідають оригіналу трудової книжки
Таким чином, можна дійти висновку, що відмова ГУ ПФУ в Харківській області у зарахуванні вищевказаних періодів роботи до стажу позивача не відповідає вимогам пенсійного законодавства та чинного законодавства України в цілому.
Відновленням порушеного права позивача є зобов`язання відповідача-2 зарахувати позивачу до загального страхового стажу , який дає право на пенсію за віком ОСОБА_1 періоди роботи з 27.07.1989 року по 07.10.2000 року, з 23.01.1984 року по 24.07.1984 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.08.2023 року про призначення пенсії за віком.
Обираючи такий спосіб захисту порушених прав позивача, суд керується тим, що статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії. При цьому позивач подавав обидві заяви та документи про призначення пенсії саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і саме це управління не прийняло до уваги надані позивачем документи, що підтверджують пільговий стаж позивача, також при призначенні пенсії позивач буде перебувати на обліку в даному управлінні, яке в подальшому буде нараховувати та виплачувати йому пенсію.
Отже, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повинно відповідати за цими вимогами.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.
Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до загального страхового стажу, який дає право на пенсію за віком ОСОБА_1 періоди роботи з 27.07.1989 року по 07.10.2000 року, з 23.01.1984 року по 24.07.1984 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.08.2023 року про призначення пенсії за віком.
В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник