Справа № 160/21024/23
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 рокуСправа №160/21024/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій (бездіяльності) та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21.08.2023р. ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача, які виразилися у протиправній відмові пенсійного органу, оформленим листом №36381-28184/Ф-01/8-0400/23 від 02.08.2023 року, щодо відмови проведення нарахування та виплати індексації пенсії позивачеві з 01.03.2023 року, без обмеження, згідно постанови КМУ від 24.02.2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197, у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без будь-яких обмежень, у тому числі розміром 1500 грн.;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплачувати індексацію (підвищення) пенсії за вислугу років позивачеві з 01.03.2023 року, відповідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023 року «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,197, із розрахунку (8 774,96 (основний розмір пенсії) + 1 228,49 (індексація 2022 року) = 10 003,45 * 0,197 (індексація 2023 року) = 1 970,68) - у розмірі 1 970,68 грн. у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без будь-яких обмежень, у тому числі розміром 1500 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 22.09.2015р. він є пенсіонером МВС України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262). З 01.03.2023р. відповідач провів індексацію пенсії позивача згідно постанови КМУ №168 від 24.02.2023р. з урахуванням коефіцієнта 1,197 із обмеженням розміру індексації сумою 1500,00 грн. На звернення позивача від 04.07.2023р., листом №36381-28184/Ф-01/8-0400/23 від 02.08.2023р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що відповідно до пункту 10 Постанови №168 розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень; на виконання Постанови №168 з 01.03.2023 пенсію позивача було проіндексовано та її розмір склав 13503,45 грн., який обчислено на виконання рішення суду у справі №160/16797/21 та з урахуванням вимог пункту 10 Постанови КМУ №168. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки зміст п.10 Постанови №168 не відповідає вимогам ст.64 Закону №2262; зважаючи на визнання неконституційними положень ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ, якою передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, то п.10 Постанови №168 в частині обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії сумою у 1500 гривень суперечить законодавчо встановленим нормам, носить протиправний характер, незаконний, дискримінаційний, прийнятий в порушення Конституції та Законів України, не підлягає застосуванню і тому при проведенні індексації на підставі Постанови №168 необхідно керуватися п.1 цієї постанови із застосуванням обрахунку коефіцієнта збільшення у розмірі 1,197. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на рішення Європейського Суду з прав людини, рішення Конституційного Суду України та рішення окружних адміністративних судів (а.с.1-11).

Ухвалою суду від 11.09.2023р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано, зокрема, відповідача надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.21).

Відповідач на виконання вимог ухвали суду від 11.09.2023р. відзиву на позов у встановлений ухвалою строк суду не надав, ухвалу від 11.09.2023р. про відкриття провадження у справі та позов з додатками відповідач отримав 03.10.2023р. відповідно до вимог ст.ст. 124, 126, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому останній вважається повідомленим належним чином з урахуванням наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується розпискою представника відповідача, наявною в матеріалах справи (а.с.24).

У відповідності до положень ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається 10.11.2023р. у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду адміністративної справи за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену на умовах Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року №2262-XII, що підтверджується копіями пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 03.11.2015р. та листа відповідача від 02.08.2023р., наявними у справі (а.с.15,18).

24 лютого 2023 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 168 Про індексацію пенсійних виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році.

З 01.03.2023р., на підставі постанови Кабінету Міністрів України №168 від 24.02.2023р., до пенсії позивача було встановлено підвищення пенсії (індексація) у розмірі 1500 грн., що не заперечується учасниками справи.

На звернення позивача від 04.07.2023р., листом №36381-28184/Ф-01/8-0400/23 від 02.08.2023р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що відповідно до пункту 10 Постанови №168 розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень; на виконання Постанови №168 з 01.03.2023 пенсію позивача було проіндексовано та її розмір склав 13503,45 грн., який обчислено на виконання рішення суду у справі №160/16797/21 та з урахуванням вимог пункту 10 Постанови КМУ №168, що підтверджується змістом копії вказаного листа, наявної в матеріалах справи (а.с.18).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з діями (бездіяльністю) відповідача, які виразилися у протиправній відмові пенсійного органу, оформленим листом №36381-28184/Ф-01/8-0400/23 від 02.08.2023 року, щодо відмови проведення нарахування та виплати індексації пенсії позивачеві з 01.03.2023 року, без обмеження, згідно постанови КМУ від 24.02.2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197, у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без будь-яких обмежень, у тому числі розміром 1500 грн., у зв`язку з чим позивач просить відновити його права шляхом визнання таких дій (бездіяльності) відповідача протиправними та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплачувати індексацію (підвищення) пенсії за вислугу років позивачеві з 01.03.2023 року, відповідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023 року «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,197, із розрахунку (8 774,96 (основний розмір пенсії) + 1 228,49 (індексація 2022 року) = 10 003,45 * 0,197 (індексація 2023 року) = 1 970,68) - у розмірі 1 970,68 грн. у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без будь-яких обмежень, у тому числі розміром 1500 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позову позивача, виходячи з наступного.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262).

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до ст. 64 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.

Приписами ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України 24.02.2023 року прийнято Постанову № 168.

Пунктом 1 Постанови №168 встановлено, що 1 березня 2023 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 168, з 1 березня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Відповідно до пункту 10 Постанови № 168 передбачено, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

Отже, з аналізу вищенаведених норм видно, що з 01.03.2023 року пенсійний орган був зобов`язаний здійснити перерахунок пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, та розмір пенсії із вказаної дати з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" підвищується на такий коефіцієнт збільшення, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 вказаної вище постанови.

Виключень щодо неврахування пункту 10 Постанови № 168 під час такого перерахунку пенсії, законодавство не містить. Зазначений пункт 10 Постанови № 168 є чинним, а тому підлягає застосуванню відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01.03.2023 року позивачу нараховано індексацію пенсії з використанням коефіцієнту збільшення 1,197 з обмеженням у сумі 1500 грн., що відповідає вимогам Постанови № 168, прийнятої на виконання пункту 8 розділу "Прикінцеві Положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", що підтверджується копією листа відповідача від 02.08.2023р. (а.с.18) та підтверджується і самим позивачем.

Доказів інших обмежень при нарахуванні та виплаті пенсії позивачу, судом не встановлено.

При цьому, судом враховується, що норма законодавства про те, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1 - 7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень, не є дискримінаційною відносно позивача, оскільки стосується й інших категорій пенсіонерів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 22 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, Кабінет Міністрів України може приймати рішення щодо порядку застосування і розмірів державних соціальних стандартів та гарантій, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.

Крім того, суд враховує, що дія Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" зупинена на 2023 рік згідно п. 3 розділу Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік".

У відповідності до вимог ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, за ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, покладається на кожну сторону, тобто, у даному випадку, на позивача.

Однак, позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про протиправність дій відповідача щодо нарахування позивачеві з 01.03.2023р. індексації (підвищення) пенсії в сумі 1500 грн., з урахуванням положень чинного пенсійного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, та встановлених судом обставин у справі.

При цьому, судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення аргументи позивача про те, що провівши індексацію пенсії позивача при її перерахунку з 01.03.2023р. згідно Постанови КМУ №168 від 24.02.2023р. з урахуванням коефіцієнту 1,197 із обмеженням розміру індексації сумою 1500 грн. відповідач порушив його право на належне пенсійне забезпечення у 2023 році, оскільки, у державі Україна з 24.02.2022р., через збройну агресію рф проти України, введений воєнний стан, який триває і у 2023 році, через важкий фінансово-економічний стан у державі пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" взагалі зупинено на 2023 рік, проте, Постановою №168 законодавцем все ж таки передбачено можливість індексації пенсій, таким категоріям пенсіонерів, як позивач, тому суд приходить до висновку, що у період дії воєнного стану у державі, такий механізм нарахування соціальних виплат (визначення розміру індексації пенсії з урахуванням вимог п.10 Постанови №168) відповідає критеріям пропорційності, є конституційно допустимим та справедливим.

Також судом у даному випадку враховується і те, що відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Отже, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно з Законом України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії державні соціальні гарантії це встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами (абзаци другий, третій статті 1).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі „Ейрі проти Ірландії також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Також і у рішенні ЄСПЛ у справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство(п. 23 Рішення).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність нарахування відповідачем позивачеві з 01.03.2023р. індексації (підвищення) пенсії в сумі 1500 грн., суд приходить до висновку, що пенсійний орган, нарахувавши позивачеві з 01.03.2023р. індексацію (підвищення) пенсії в сумі 1500 грн., діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано та з врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом не встановлено порушень відповідачем прав позивача діями щодо нарахування позивачеві з 01.03.2023р. індексації (підвищення) пенсії в сумі 1500 грн., а тому у задоволенні позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача, які виразилися у протиправній відмові пенсійного органу, оформленим листом №36381-28184/Ф-01/8-0400/23 від 02.08.2023 року, щодо проведення нарахування та виплати індексації пенсії позивачеві з 01.03.2023 року, без обмеження, згідно постанови КМУ від 24.02.2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197, у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без будь-яких обмежень, у тому числі розміром 1500 грн., слід відмовити.

Виходячи з того, що у адміністративного суду відсутні обґрунтовані правові підстави для визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача, які виразилися у протиправній відмові пенсійного органу, оформленим листом №36381-28184/Ф-01/8-0400/23 від 02.08.2023 року, щодо проведення нарахування та виплати індексації пенсії позивачеві з 01.03.2023 року, без обмеження, згідно постанови КМУ від 24.02.2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197, у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без будь-яких обмежень, у тому числі розміром 1500 грн., а, відповідно, і відсутні підстави для задоволення похідних вимог позивача про зобов`язання пенсійного органу здійснити нарахування та виплачувати індексацію (підвищення) пенсії за вислугу років позивачеві з 01.03.2023 року, відповідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023 року «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,197, із розрахунку (8 774,96 (основний розмір пенсії) + 1 228,49 (індексація 2022 року) = 10 003,45 * 0,197 (індексація 2023 року) = 1 970,68) - у розмірі 1 970,68 грн. у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без будь-яких обмежень, у тому числі розміром 1500 грн.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, у зв`язку з чим у задоволенні даного позову позивачеві слід відмовити повністю.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на суб`єкта владних повноважень.

Отже, з урахуванням того, що у адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем за квитанцією №0.0..1 від 21.08.2023р., слід покласти на позивача за нормами ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 134, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій (бездіяльності) та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача згідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва