Справа № 480/10700/23
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття підготовчого провадження та
призначення справи до судового розгляду
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шаповала М.М.,
за участю секретаря судового засідання - Іуткіної І.С.,
позивачки - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Хащиної Т.П.,
розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Сумської обласної прокуратури, яка з урахуванням уточнень до позовної заяви просить суд:
яка з урахуванням уточнень до позовної заяви просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Сумської обласної прокуратури щодо невиконання рішення Другого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2022 у справі № 480/4147/20 в частині її поновлення на посаді прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Сумської області;
- стягнути з Сумської обласної прокуратури (як правонаступника всіх прав та обов`язків перейменованої прокуратури Сумської області на її користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Сумської області за період з 21.01.2022 по 10.02.2023 у розмірі 382842,52 грн.
Ухвалою суду від 04.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання.
В підготовчому судовому засіданні позивачка уточнені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі з підстав, що вказані нею в заявах про суті справи.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення уточнених позовних вимог заперечувала, а також заявила клопотання про залишення позовних вимог без розгляду, яке виклала письмово, і зазначила, що у позову ОСОБА_1 , зокрема зазначає, що нею дотримано строки звернення до суду. Вказане твердження вона обґрунтовує зокрема тим, що згідно з ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Як встановлено Прикінцевими положеннями КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2" карантин відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.
Також позивачка наголошує, що згідно із Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)" строк, на який продовжені процесуальні строки, визначений строком закінчення карантину, тобто моментом, коли Кабінет Міністрів України ухвалить офіційне рішення про його закінчення.
Таким чином, як вбачається з законодавчих норм, обґрунтовано наведених позивачкою, строк звернення до суду не переривається на час дії карантину, а закінчується з моменту скасування карантину, тобто 30.06.2023. Проте ОСОБА_1 фактично звернулась до суду з відповідною позовною заявою лише 29.09.2023, тобто за межами строку звернення до суду. Клопотання просить задовольнити.
ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, зазначила, що обґрунтування дотримання нею строку звернення до суду наведені у позовній заяві, зокрема, відповідно до ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" Кабінет Міністрів України постановив відмінити з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2". Початком процесуального строку, з якого можна звертатись із заявою про вирішення трудового спору вважається строк закінчення карантину, тобто з 24 години 00 хвилин 30.06.2023, коли Кабінет Міністрів України ухвалив офіційне рішення про його закінчення. Перебіг трьохмісячного строку звернення до адміністративного суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у порядку ст. 236 КЗпП розпочався саме з цієї дати. Позивачка вважає, що звернувся до суду у термін, без порушень припису, визначеного ч. 1 ст.233 КЗпП України.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи в межах розгляду клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд визнає, що клопотання є необґрунтованим виходячи з наступного.
Так, 29.09.2023 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду з Сумської обласної прокуратури.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною третьої статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Законом України від 30.03.2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ розділ VI "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 3 такого змісту:
"3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".
Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів регламентовані статтею 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).
Згідно з ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Статтею 236 КЗпП України обумовлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Отже, нормами КЗпП України передбачені випадки стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зокрема у разі поновлення на роботі вирішується питання про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу (стаття 235 КЗпП України), а у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника вирішується питання оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника (стаття 236 КЗпП України).
З матеріалів справи судом встановлено, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2022 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 у справі № 480/4147/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора України, Кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 1, Сумської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування наказу та рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та різниці між заробітною платою скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково, скасовано наказ прокурора Сумської області № 99к від 29.04.2020 про звільнення з посади прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Сумської області з 06.05.2020, скасовано рішення Першої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора № 257 від 10.04.2020, поновлено на роботі та стягнуто середньомісячний заробіток за/час вимушеного прогулу та різницю заробітної плати.
09.06.2022 Сумським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи про негайне виконання рішення суду по справі № 480/4147/20 про поновлення на посаді і стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць.
Однак рішення суду відповідачем виконано не було.
Постановою Касаційного адміністративного суду від 10.02.2023 апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора України та Сумської обласної прокуратури задоволено. Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2022 скасовано, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 залишено в силі.
При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів, рішення про поновлення на роботі" вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.
Отже, з 20.01.2022 рішення суду відповідачем виконано не було.
Таким чином, у даній справі вимушений прогул, за який позивачка просить стягнути середній заробіток, стосується стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі (стаття 236 КЗпП України).
У Рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012.Конституційний Суд України вирішив/роз`яснив, що "в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.".
Аналіз наведених положень свідчить про те, що для середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі початком перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки визначальним є факт виконання рішення суду про поновлення на роботі.
У даному випадку, перебіг строку звернення до адміністративного суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у порядку ст. 236 КЗпП, визначений та дотриманий позивачкою при зверненні до суду з даним позовом.
Отже, доводи відповідача є необґрунтованими. При цьому, наведені у клопотанні про залишення позову без розгляду посилання на правові позиції Верховного Суду не підтверджують доводів відповідача, а навпаки стосуються того, що тримісячний строк звернення до суду обчислювався саме з дня видання роботодавцем наказу про поновлення незаконно звільненого працівника, який видано не було.
В статті 123 КАС України визначені наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, зокрема після відкриття провадження у справі.
Так, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 4 ст. 123 КАС України).
У відповідності з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Водночас, вирішуючи у підготовчому засіданні питання щодо дотримання строку звернення до суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду цього позову, оскільки факт пропуску позивачкою строку звернення до адміністративного суду не підтвердився.
Під час підготовчого провадження були встановлені всі передбачені статтею 180 Кодексу адміністративного судочинства України обставини та вчинені дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, а тому суд вважає за можливе закрити підготовче провадження та перейти до розгляду справи по суті.
Керуючись ст. ст. 173, 183, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В:
1. У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.
2. Закрити підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури про стягнення середього заробітку за час затримки виконання рішення суду.
3. Призначити справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 13 листопада 2023 року о 14:00 год. в приміщенні Сумського окружного адміністративного суду за адресою: м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 159, зал. 103.
4. У судове засідання викликати осіб, які беруть участь у справі.
5. Копію даної ухвали направити особам, які беруть участь у справі.
6. Розгляд справи здійснюватиметься суддею одноособово.
7. Ухвала набирає законної сили в момент підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя М.М. Шаповал