Справа № 400/11023/23
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 р. № 400/11023/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2023 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача у вигляді відмови розглянути заяву позивача та у вигляді відмови внесення змін до наказу № 176 від 06.07.2023 в частині збільшення позивачу розміру календарної вислуги в Збройних Силах України станом на 06.07.2023, яка має становити 31 рік 7 місяців 03 дні, а також у вигляді відмови здійснити, з врахуванням оновленої вислуги років, перерахунок складових виплаченого йому раніше грошового утримання та виплатити з врахуванням раніше виплачених сум за час його перебування в лавах Збройних Сил України, у т.ч. надбавки за вислугу років, премії, грошових компенсацій за невикористанні відпустки у 2022 та у 2023 роках, грошових допомог на оздоровлення за 2022 та 2023 року, одноразової грошової допомоги в розмірі 4 % місячного грошового забезпечення за 16 повних календарних місяців служби, матеріальної допомоги за 2022 та 2023 року для вирішення соціально-побутових питань;

зобов`язання відповідача внести зміни до наказу № 176 від 06.07.2023 в частині збільшення позивачу розміру календарної вислуги в Збройних Силах України станом на 06.07.2023 до 31 року 7 місяців 03 днів, а також здійснити, з врахуванням оновленої вислуги років, перерахунок складових виплаченого йому раніше грошового утримання та виплатити з врахуванням раніше виплачених сум за час його перебування в лавах Збройних Сил України,. надбавку за вислугу років, премії, грошові компенсації за невикористанні відпустки у 2022 та у 2023 роках, грошові допомоги на оздоровлення за 2022 та 2023 року, одноразову грошової допомоги в розмірі 4 % місячного грошового забезпечення за 16 повних календарних місяців служби, а також матеріальні допомоги за 2022 та 2023 року для вирішення соціально-побутових питань.

Позов обґрунтовано тим, що в наказі відповідача про звільнення позивача з військової служби вказано занижену його вислугу в Збройних Силах України, що призвело до зменшення розміру грошового утримання, яке йому було виплачено при звільненні.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, а також витребувано у відповідача:

довідку про доходи (грошове забезпечення) ОСОБА_1 , які він отримав при проходженні військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ;

копію послужного списку позивача (його копію) за формою, встановленою Додатком 16 до Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2022 за № 1407/38743;

копію (витяг) наказа командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.07.2023 № 176, у частині, що стосується ОСОБА_1 .

Ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 надіслана відповідачу на його електронну адресу та отримана ним відповідно 07.09.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

У встановлений судом строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, витребувані докази та пояснення про причини неподання витребуваних доказів.

Водночас 18.10.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами», яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), зокрема, абзац перший частини шостої статі 18 викладено в такій редакції:

« 6. Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.»

Згідно з абзацом першим частини сьомої статті 18 КАС України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Аналізуючи обов`язок органів публічної влади зареєструвати свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, зокрема, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (пункт 71 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 (заява № 29979/04), пункт 74 рішення ЄСПЛ у справі «Лелас проти Хорватії» («Lelas v. Croatia») від 20.05.2010 (заява № 55555/08).

Тому суд прийшов до висновку, що з 18.10.2023 судові рішення, документи у справі тощо, які внесені в Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, вважаються такими, що отримані належним чином відповідними державними органами та органами місцевого самоврядування не залежно від факту їх реєстрації Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Таким чином, позовна заява і ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 вважаються такими, що отримані відповідачем належним чином.

З огляду на вищезазначене, керуючись частиною шостою статті 162 КАС України суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до наказа Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області від 27.05.2013 № 38 о/с «По особовому складу» позивача звільнено з органів внутрішніх справ у Запас Збройних Сил України за пунктом 64 «в» (за станом здоров`я). На день звільнення з органів внутрішніх справ вислуга позивача складала:

календарна 21 рік 05 місяців 21 день;

органів внутрішніх справ 19 років 06 місяців 00 днів;

Збройних Сил 01 рік 11 місяців 21 день;

пільгова 30 років 02 місяці 28 днів.

Згідно з даних пункту 15 військового квитка позивача з 24.02.2022 по 06.07.2023 він проходив військову службу в Збройних Силах України, зокрема, з 22.06.2023 по 06.07.2023 у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказа командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.07.2023 № 176 позивача, звільненого з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06.07.2023 № 104-РС, знято з усіх видів забезпечення, виплачено грошове забезпечення з розрахунку його вислуги років 22 роки 03 місяці 11 днів.

27.07.2023 позивач подав відповідачу заяву, в якій просив на підставі витягу з наказа УМВС України в Миколаївській області від 27.05.2013 № 38 о/с та довідки УМВС України в Миколаївській області від 17.07.2023 № 321/14-2023 внести зміни до наказа від 06.07.2023 № 176 в частині збільшення розміру його календарної вислуги в Збройних Силах України, який має становити більш ніж 30 років, та здійснити перерахунок виплаченого йому при звільнені грошового забезпечення.

Вважаючи, таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України встановлений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 746/32197 (далі Порядок № 260).

Відповідно до Порядку № 260 на розміри деяких видів грошового забезпечення військовослужбовців впливає вислуга років у Збройних Силах України, зокрема:

надбавки за вислугу років (розділу IV Порядку № 260);

грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки (розділ ХХХІ Порядку № 260);

грошової допомоги для оздоровлення (розділ ХХІІІ Порядку № 260);

матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (розділ ХХIV Порядку № 260);

одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби (розділ ХХХІІ Порядку № 260).

Пунктом 2 розділу IV Порядку № 260 встановлено, що вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з пунктом 3 розділу IV Порядку № 260 для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди:

зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі Постанова № 393);

проходження військової служби, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця на посадах, передбачених у штатах кораблів, катерів, морських суден або самохідних рейдових суден (далі кораблі (судна)), у тому числі, які ремонтуються, а також на посадах, передбачених в управліннях груп, ланок, загонів, дивізіонів, бригад і центрів, до складу яких входять кораблі (судна), які постійно розміщені на кораблях (суднах);

проходження військової служби під час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці.

Для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.

Періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у пільговому порядку, обчислюються відповідно до чинного законодавства України.

Періоди служби, обчислені на пільгових умовах відповідно до раніше встановленого порядку, перерахунку в бік зменшення не підлягають.

Абзацом третім пункту 1 Постанови № 393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 12 такого Закону, до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

Отже, для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцю зараховуються періоди, зокрема, проходженням ним військової служби відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та служби в органах внутрішніх справ.

Суд встановив, що згідно з даних пункту 15 військового квитка позивача з 24.02.2022 по 06.07.2023 він проходив військову службу в Збройних Силах України, зокрема, з 22.06.2023 по 06.07.2023 у військовій частині НОМЕР_1 .

Його вислуга років за цей період становить 01 рік 04 місяці 13 днів.

Крім цього, відповідно до наказа Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області від 27.05.2013 № 38 о/с «По особовому складу» на день звільнення з органів внутрішніх справ календарна вислуга позивача складала 21 рік 05 місяців 21 день, яка включала в себе вислугу в органах внутрішніх справ (19 років 06 місяців 00 днів) та Збройних Силах (01 рік 11 місяців 21 день).

Таким чином, станом на 06.07.2023 (день звільнення позивача з військової служби) вислуга років позивача, яка враховується для виплати надбавки за вислугу років, становила 22 роки 10 місяців 04 дня (21 рік 05 місяців 21 день + 01 рік 04 місяці 13 днів = 22 роки 10 місяців 04 дня).

Відповідно до наказа командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.07.2023 № 176 позивача, звільненого з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06.07.2023 № 104-РС, знято з усіх видів забезпечення, виплачено грошове забезпечення з розрахунку його вислуги років 22 роки 03 місяці 11 днів.

Оскільки відповідач виплатив при звільненні позивачу належне йому грошове забезпечення з розрахунку його вислуги років 22 роки, за вислугу років, яка підтверджується наявними матеріалами справи, суд не встановив факту недоплати позивачу грошового забезпечення при його звільненні, а отже і протиправної бездіяльності відповідача.

Водночас суд врахував, що вислуга позивача в органах внутрішніх справ 30 років 02 місяці 28 днів це вислуга обчислена на пільгових умовах, яка відповідно до пункту 3 Постанови № 393 враховується для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Тому суд відхилив як необґрунтоване твердження позивача про те, що для обрахунку його вислуги років для обчислення розміру його грошового забезпечення військовослужбовця потрібно враховувати його вислугу в органах внутрішніх справ 30 років 02 місяці 28 днів.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; ) визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 13 листопада 2023 року