Справа № 489/2762/23
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 489/2762/23

Перша інстанція: суддя Микульшина Г.А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, у якому просив визнати протиправними та скасувати постанови Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА №00008747 від 23.05.2023, серії АА №00008760 від 23.05.2023 по справам про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що його фактично притягнуто до адміністративної відповідальності двічі за одне й те саме правопорушення під час перевезення одного і того ж вантажу.

Позивач також зазначив, що згідно договору оренди транспортних засобів він у 2020 році передав транспортний засіб в оренду третій особі. Відповідно вважає, що оскільки транспортний засіб на момент винесення оскаржуваної постанови використовувала інша особа, притягнення його до адміністративної відповідальності є протиправним. Крім того зазначає, що напівпричеп, який був закріплений до тягача, належить ОСОБА_2 , а не йому, що виключає його відповідальність.

Також на думку позивача, при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем невірно визначено тип транспортного засобу, його габаритні та інші параметри.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні позову.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується вчинення адміністративних правопорушень, відповідальність за які встановлена ч.2 ст.132-1 КУпАП, підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідальності не встановлено, порушень процедури накладення адміністративного стягнення з боку відповідача не виявлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

В апеляційний скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невірне встановлення судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняте у справі судове рішення та постановити нове про задоволення позову.

В обґрунтування наведених в апеляційній скарзі доводів апелянт зазначив доводи, ідентичні вказаним у позовній заяві.

Державна служба України з безпеки на транспорті своїм правом на подання відзиву не скористалась.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи, що встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 є власником вантажного-спеціалізованого транспортного засобу DAF 95 XF 380, днз НОМЕР_2 (а/с 8 зворот).

Відповідно до договору оренди транспортних засобів від 17.07.2020 року, посвідченого ПН ММНО Барсковим А.В., ОСОБА_1 (орендодавець) передав в оренду ТОВ «ІВ-Транс» (в особі директора Вавренюка А.В.) транспортний засіб марки DAF, модель XF 380, 2001р.в., днз НОМЕР_2 (а/с 9-10).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу BSS NV 3495, днз НОМЕР_3 , напівпричіп - спеціалізований н/пр контейнеровоз, належить на праві власності ОСОБА_2 (а/с 11).

Зі змісту постанови серії АА №00008747 від 23.05.2023 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі вбачається, що 19.04.2023 року о 20 год. 22 хв., за адресою М-04, км. 186+337, Дніпропетровська область, зафіксовано транспортний засіб DAF 95 XF 380, днз НОМЕР_2 , який рухався із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,325 % (2,93 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 9,93 % (1,142 тон) при дозволеному максимальному навантаженні на вісь - 11,5 тон. Відповідальність за дане правопорушення передбачена ч.2 ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Загальна маса транспортного засобу - 42930 кг, навантаження на одиночну вісь 12 642 кг (а/с 12).

Правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 20, WAGA-WIM35 №7.

За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Зі змісту постанови серії АА №00008760 від 23.05.2023 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, вбачається, що 19.04.2023 року о 21 год. 41 хв., за адресою Н-11, км. 76+702, Дніпропетровська область, зафіксовано транспортний засіб DAF 95 XF 380, днз НОМЕР_2 , який рухався із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,55 % (3,02 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 11,757% (1,352 тон) при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11,5 тон. Відповідальність за дане правопорушення передбачена ч.2 ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Загальна маса транспортного засобу 43 020кг, навантаження на одиночну вісь - 12852 кг (а/с 11, зворот).

Правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 78, WAGA-WIM35, №16.

За вказане правопорушення позивача, як власника транспортного засобу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Правомірність вказаних постанов є предметом спору у справі, що розглядається.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

За приписами статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно ч.4 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.22.1 Правил дорожнього руху маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Як зазначено у п.22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5т), здвоєні осі - 16т, строєні - 22т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11т, здвоєні осі - 18т, строєні - 24т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11т, здвоєні осі - понад 16т, строєні осі - понад 22т або фактичною масою понад 40т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11т, здвоєні осі - понад 18т, строєні осі - понад 24т або фактичною масою понад 44т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7т або фактичною масою понад 24т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Таким чином, у п.22.5 Правил дорожнього руху передбачені обмеження як вагових, так і габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів.

Слід також зазначити, що у п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 (далі Правила №30), визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначає Порядок №1174.

У п.16 Порядку №1174 передбачено, що посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.

Відповідно до п.2 Порядку №1174 інформаційний файл - упорядкована сукупність відомостей про транспортний засіб, відповідальну особу, визначену статтею 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

У п.8 Порядку №1174 вказано, що вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року №163.

Згідно з п.11 Порядку №1174 автоматичними пунктами фіксуються правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

В п. 12 Порядку №1174 передбачено, що автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до п.13 Порядку №1174 під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Згідно з п.14 Порядку №1174 інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

В силу п.15 Порядку №1174 метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знаку транспортного засобу, фотографія державного номерного знаку причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знаку; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

За приписами п.17 Порядку №1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Відповідно до п.3 розділу ІІ Інструкції №512 під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення (абз.1).

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції (абз.2).

Зважаючи на вимоги ч.1 ст.252 КУпАП, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

Вищенаведені положення нормативно-правових актів свідчать про те, що посадові особи Укртрансбезпеки мають право використовувати інформацію технічного запису як речовий доказ наявності або відсутності факту правопорушення, а зафіксована технічним засобом інформація може розцінюватися як доказ в розумінні ст.251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

При цьому ч.2 ст.132-1 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

У примітці до ст.132-1 КУпАП вказано, що дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно ч.1 ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, на позивача накладено адміністративне стягнення, оскільки він, як власник транспортного засобу DAF 95 XF 380, днз НОМЕР_2 , 19.04.2023 року допустив рух транспортного засобу на автошляхах Н-11, км 76+702 та М-04, км 186+337, Дніпропетровська область, із перевищенням нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу, зазначених у п. 22.5 ПДР України.

Факт руху транспортного засобу зафіксовано в автоматичному режимі за допомогою автоматичного приладу для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу Інформаційно-телекомунікаційна система (ІТС) «Автоматизована система зважування ТЗ в русі (WIM)».

Матеріали справи містять сертифікати відповідності приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі, позначення типу Інформаційно-телекомунікаційна система (ІТС) «Автоматизована система зважування ТЗ в русі (WIM)», видані Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт»).

За результатами проведених досліджень та випробувань встановлено, що прилад із зазначеним у пункті 2 цього сертифіката заводським номером відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосовним вимогам Технічного регламенту.

Також матеріали справи містять сертифікати перевірки приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі, позначення типу Інформаційно-телекомунікаційна система (ІТС) «Автоматизована система зважування ТЗ в русі (WIM)», виданий ДП «Укрметртестстандарт», які є чинними до 12.04.2031 року, відповідно до яких прилади відповідають типу засобу вимірювальної техніки застосовним вимогам Додатку 3 Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 року №94.

Таким чином, відповідачем надано належні та допустимі докази того, що вимірювальна техніка за своїми характеристиками відповідає вимогам ДСТУ, враховує гранично допустимі похибки при зважуванні та може в автоматичному режимі фіксувати порушення граничних навантажень транспортних засобів у русі.

В контексті зазначеного доводи апелянта щодо різних показників перевищення гранично допустимої загальної маси та маси на одинарну вісь транспортного засобу, зафіксовані в обох постановах, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу четвертого пункту четвертого Правил №30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відмінність вагових параметрів, що зафіксована в оскаржуваних постановах, складає 0,23 відсотка - по загальній масі транспортного засобу і 1,8 відсотка по навантаженню на вісь і може виникнути: 1) внаслідок перевезення через різні вагові комплекси різного за масою вантажу (який могли довантажити або вивантажити до моменту проїзду через другий ваговий комплекс); 2) через допустиму похибку вимірювання (яка може бути до 2 відсотків на вагових комплексах; 3) внаслідок дії зовнішніх кліматичних факторові у вигляді опадів.

Таким чином, наявні розбіжності показників перевищення вагових параметрів знаходяться у межах допустимої похибки та не впливають на встановлений факт перевищення нормативних параметрів маси транспортного засобу, зазначених у п.22.5 ПДР України.

До того ж, зміст оскаржуваних постанов відповідає вимогам КУпАП, адже містить відомості щодо вчиненого порушення, а саме, перевищення нормативних параметрів маси транспортного засобу, зазначених у п.22.5 ПДР України, тобто містить інформацію про виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні, міститься також посилання на офіційний вебсайт в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення та постановою в електронній формі із зазначенням ідентифікатора доступу.

Не знайшли свого підтвердження і доводи позивача, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам Інструкції №512, оскільки не містить відомостей щодо максимального дозволеного навантаження на вісь; категорії транспортного засобу; типу транспортного засобу; повної маси транспортного засобу, ширини, розподілу навантаження за осями транспортного засобу (номер осі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичної міжосьової відстані, фактичної шинності (кількість коліс) на осі.

З цього приводу судова колегія зазначає, що вказана Інструкція затверджує форму постанови, а не вимоги до її змісту. Конкретний обсяг внесених інформаційних даних залежить від індивідуальних порушень та має включати їх достатню кількість для ідентифікації суб`єктного та об`єктного складу правопорушення.

Окрім того, деталізована інформація щодо повної маси транспортного засобу, ширини, розподілу навантаження за осями транспортного засобу (номер осі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей) міститься в інформаційних картках ГВК, наявних у матеріалах справи (а/с 71, 78).

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що оскаржувані постанови дійсно не містять відомостей щодо напівпричепу: BSS NV 3495, днз НОМЕР_3 .

Однак судова колегія не може визнати такий формальний недолік оформлення постанов як підставу для її скасування, при наявних доказах суттєвого перевищення загальної маси та навантаження на одиночну вісь.

До того ж, вимоги п.22.5 ПДР України стосуються обмежень по загальній масі та/або по окремій масі кожної осі транспортного засобу та не ставляться у залежність від наявності чи відсутності причепу/напівпричепу, оскільки останній приводиться у рух за допомогою тягача.

Крім того самим позивачем у позовній заяві підтверджено факт використання напівпричепу: BSS NV 3495, днз НОМЕР_3 під час вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд також вважає необґрунтованим посилання апелянта на те, що він не є власником вказаного напівпричепу, оскільки напівпричіп - це транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем, він не може здійснювати рух самостійно. Відповідно у даному випадку суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, є саме позивач, як власник вантажного транспортного засобу.

Щодо доводів апелянта, що відповідачем невірно визначено тип транспортного засобу, колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів, що належний позивачеві транспортний засіб DAF 95 XF 380, днз НОМЕР_2 є контейнеровозом, оскільки свідоцтво про реєстрацію не містить відповідного запису.

Крім того, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта, що транспортний засіб було передано в оренду третій особі, в користуванні якої він і перебував на час вчинення адміністративного правопорушення, оскільки з урахуванням положень ст.14-3 КУпАП, будь-яких відомостей в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів про те, що належним користувачем транспортного засобу є ТОВ «ІВ-Транс», а не позивач, на час винесення оскаржуваних постанов не було.

Більш того, відповідно до п.15 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 №1197, у разі, коли власником транспортного засобу є фізична особа, внесення до реєстру відомостей про належного користувача або їх виключення через веб-додаток, розміщений на офіційному веб-сайті Головного сервісного центру МВС, або через Портал Дія, у томі числі з використанням мобільного додатка, здійснюється нею особисто. Отже позивач, як власник транспортного засобу, мав можливості внести відповідні відомості про належного користувача транспортного засобу до реєстру, проте не вчинив такі дії.

Колегія суддів також вважає безпідставними доводи апелянта, що його двічі було притягнуто до адміністративної відповідальності за одне й те саме адміністративне правопорушення, оскільки з оскаржуваних постанов вбачається, що порушення порядку у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, відбулись у різний час, у різних місцях та зафіксовані різними технічним засобами фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, вказані правопорушення не є триваючими.

За таких обставин судова колегія вважає доведеним факт того, що позивач, як власник транспортного засобу DAF 95 XF 380, днз НОМЕР_2 , 19.04.2023 року допустив рух транспортного засобу на автошляхах Н-11, км 76+702 та М-04, км 186+337, Дніпропетровська область із перевищенням нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу, зазначених у п.22.5 ПДР України на 7,325 % (2,93 тон) та 7,55 % (3,02 тон), а також навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 9,93% (1,142 тон) та 11,757 % (1,352 тон).

За наслідком розгляду даної справи судова колегія констатує, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч.2 ст.132-1 КУпАП, доведена наявними у матеріалах справи доказами, підстав для його звільнення від адміністративної відповідальності не встановлено, порушень процедури накладення адміністративного стягнення з боку відповідача не виявлено, тому суд першої дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваних постанов.

На підставі вищевикладеного колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції встановлено всі обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст.272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.П. Косцова
Судді Ю.В. Осіпов В.О. Скрипченко