Справа № 420/14154/22
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/14154/22

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2022 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Геліос-Ван» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митних декларацій та рішень про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2022 року адміністративний позов ПП «Геліос-Ван» був задоволений.

28 грудня 2022 року Одеська митниця, через систему «Електронний суд», подала апеляційну скаргу без сплати судового збору.

Наведене стало підставою для залишення, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2023 р., апеляції без руху.

Невиконання вимог цієї ухвали стало підставою для повернення, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2023 р., апеляції Одеської митниці.

Далі, 02.10.2023 року представником Одеської митниці, через систему «Електронний суд», знову подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, яка зареєстрована П`ятим апеляційним адміністративним судом 03.10.2023 року.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2022 року залишено без руху. Запропоновано Одеській митниці у десятиденний строк з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та навести інші підстави поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного рішення. Надано апелянту строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги десять днів з дня отримання даної ухвали суду. Роз`яснено апелянту, що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, відповідно до ст. 169 КАС України апеляційна скарга буде повернута скаржнику, а якщо заяву не буде подано у визначений строк або причини пропуску строку буде визнано судом не поважними то відповідно до ст. 299 КАС судом буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Вказану ухвалу суду отримано апелянтом 19 жовтня 2023 року, що підтверджується довідкою про доставку документу до електронного кабінету в ЄСІТС.

На виконання вимог ухвали суду, 30 жовтня 2023 року апелянтом через систему «Електронний суд» подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обгрунтування клопотання апелянт, повторно посилається на те, що Одеська митниця є бюджетною установою, при цьому, в умовах воєнного стану, її фінансування, як і інших державних установ, є обмеженим, також посилається на частини 1, 2 ст. 6 КАС України та рекомендації Ради суддів України в умовах воєнного стану. Просить суд апеляційної інстанції поновити Одеській митниці пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року.

Розглянувши повторне клопотання скаржника Одеської митниці про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року, а також вивчивши наведені у ньому доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення через їх безпідставність та необґрунтованість, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується Одеською митницею оскаржуване рішення суду першої інстанції отримано 01.12.2022 року, що підтверджується довідкою про доставку документу до електронного кабінету в ЄСІТС.

Проте, вдруге апеляційна скарга подана 02.10.2023 року, що є порушенням вимог статті 295 КАС України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження, суд повинен в сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строків на апеляційне оскарження та зазначити з яких підстав подане скаржником клопотання не може бути задоволене.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Приписами статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України визначено порядок та строки апеляційного оскарження.

Вказаною статтею визначено події, з настаннням яких починається перебіг процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Вирішуючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дотримання вимог вказаної норми процесуального права є обов`язком для всіх учасників адміністративного процесу.

Відповідно до частини першої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Верховний Суд постановою від 03 квітня 2018 року у справі №804/7050/16 (адміністративне провадження №К/9901/41446/18) висловив наступну правову позицію:

Відповідно до статті 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, поновлення відповідачу пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду без достатніх підстав буде наданням йому переваги, чим, в свою чергу, буде порушено право позивача.

Забезпечення сталості та єдності судової практики, відповідно до статті 36 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», покладено на Верховний Суд, що є найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції України, який серед іншого забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Варто уваги, що частини 5, 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» регламентовано, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також зазначені висновки враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Дані норми кореспондуються з приписами частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

З аналізу викладених норм вбачається, що законодавець закріпивши положення про необхідність врахування судами позицій Верховного Суду, а також прибравши можливість відступу від таких позицій, намагався мінімізувати дискрецію судів першої та апеляційної інстанцій по окремих правових колізіях та формування єдиної правової позиції для правозастосування.

Тому враховуючи викладене, суд під час ухвалення рішення застосовує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які є обов`язковими для судів першої та апеляційної інстанції.

Також суд зазначає, що право на повторне звернення з апеляційною скаргою може бути реалізовано лише в межах процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом.

Слід повторно зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21.12.2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заява №45783/05).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення від 28.03.2006 року у справі «Мельник проти України», заява №23436/03).

Відповідно до Рішення Європейського Суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польші» («Kreuz v. Poland»), «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для цього.

Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження та застосування практики Європейського Суду з прав людини» визначено, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Кодексом адміністративного судочинства України дотримання скаржником процесуального строку подачі апеляційної скарги визначено обов`язковою умовою при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження. Поновлення судом пропущеного процесуального строку можливо лише за наявності обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення передбачених Кодексом адміністративного судочинства дій.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2022 року у даній адміністративній справі подана до суду з порушенням вимог частини 1 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження має бути відмовлено.

Керуючись статтями 295, 296, 299, 321, 325 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати неповажними наведені скаржником Одеською митницею підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2022 року.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2022 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Геліос-Ван» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митних декларацій та рішень про коригування митної вартості товарів.

Повернути Одеській митниці сплачений судовий збір у розмірі 5954,40 грн, згідно платіжної інструкції від 25 вересня 2023 року № 408.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов