Справа № 520/6572/22
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 р. Справа № 520/6572/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2022, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 22.12.22 по справі № 520/6572/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України, в якому просить суд визнати протиправними дії Державної установи "Центр пробації" у відмові виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб"; зобов`язати Державну установу "Центр пробації" виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб"; стягнути з Державної установи "Центр пробації" за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 992,40 грн у відшкодування судових витрат (сплати судового збору).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Державної установи "Центр пробації" у відмові ОСОБА_1 виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Зобов`язано Державну установу "Центр пробації" виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи "Центр пробації" (вул. Юрія Іллєнка, буд. 81, м. Київ, 04050, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 793 (сімсот дев`яносто три ) грн. 92 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 (справа № 821/3762/15-а), на яку посилається позивач та суд першої інстанції, не може бути застосована при винесенні рішення у даній справі, оскільки на час винесення Верховним Судом зазначеної вище постанови не було прийнято Міністерством юстиції України наказ від 28.03.2018 № 925/5 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 березня 2018 р. за № 377/31829, яким врегульовано виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до вимог чинного законодавства. Аналогічно і правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 (справа № 821/1919/16), на яку посилається позивач та суд першої інстанції також не стосується даної справи, оскільки Постанова прийнята з урахуванням вимог законодавства щодо виплати одноразової грошової допомоги поліцейським, які проходили службу в Національній поліції. Ураховуючи викладене вище, а також те, що на день звільнення зі служби вислуга років позивача у календарному обчисленні становила 8 (вісім) років 00 (нуль) місяців 20 (двадцять) днів, ОСОБА_1 не має права на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення при звільненні відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що наказом Держаної установи "Центр пробації" №169/К від 02.08.2021 звільнено ОСОБА_1 зі служби.

Згідно вказаного наказу вислуга років позивача на день звільнення становить: в календарному обчисленні - 08 років 00 місяців 20 днів; у пільговому обчисленні - 10 років 05 місяців 25 днів.

12.07.2022 представником позивачки подано запит до відповідача про виплату одноразову грошову допомогу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Листом від 15.07.2022 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Не погодившись із вказаною відмовою, позивачка звернулася до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка має вислугу років більше 10 років, то при звільненні вона мала право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у даній справі регулюються Законом України від 2 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію", Законом України від 23 червня 2005 року № 2713-IV "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" (далі - Закон України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України"), Законом України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ), постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (далі - Постанова КМУ від 17 липня 1992 року №393) та наказом Міністерства юстиції від 28 березня 2018 року №925/5 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України" (далі - Порядок №925/5).

Відповідно до частини 5 статті 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби мають такий же соціальний захист який мають поліцейські, а також порядок і умови проходження служби.

Згідно з частиною 6 статті 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" пенсійне забезпечення та соціальний захист працівників кримінально-виконавчої служби здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, державну службу, соціальний захист.

Відповідно до частин 1-3 статті 9 Закону №2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Отже, положеннями статті 9 Закону №2262-ХІІ, з урахуванням положень частини 6 статті 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", передбачено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні працівникам кримінально-виконавчої служби за умови наявної на час звільнення вислуги років - 10 років і більше, розмір у умови виплати якої визначені статтею 9 Закону №2262-ХІІ.

У аспекті спірних правовідносин необхідно зауважити, що Верховним Судом було сформовано правову позицію відповідно до якої поняття "календарна вислуга років" застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: "в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби". При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Закону № 2262-ХІІ є наявність "вислуги 10 років і більше".

Така правова позиція висловлена, зокрема, у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 806/2104/17, від 24 листопада 2020 року у справі № 822/3008/17, від 21 квітня 2021 року у справі № 380/2427/20 та від 27 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.005965.

Пільговий обрахунок вислуги років є умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 2262-ХІІ є наявність у військовослужбовця "вислуги 10 років і більше".

Отже, така допомога нараховується лише за кожний повний календарний рік служби, а пільгова вислуга років застосовується лише для визначення права позивача на призначення такої допомоги, у разі, якщо у нього немає 10 і більше календарної вислуги років.

В межках розгляду цієї справи суд встановив, що вислуга років позивачки на день звільнення становить: в календарному обчисленні - 08 років 00 місяців 20 днів; у пільговому обчисленні - 10 років 05 місяців 25 днів.

За таких обставин, позивачка має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ.

Щодо посилання заявника апеляційної скарги на наказ від 28.03.2018 № 925/5 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 березня 2018 року за № 377/31829, яким врегульовано виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України з урахуванням, як стверджує відповідач, виключно календарної вислугу років, колегія суддів зазначає таке.

Так, Порядок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України" (далі - Порядок), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 березня 2018 року за № 377/31829.

Згідно з пунктом 2 частини 1 розділу ІІІ Порядку особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до пункту 5 частини 1 розділу ІІІ Порядку строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей".

Колегія суддів звертає увагу, що приписи Порядку суперечать нормам Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 393, які в ієрархії нормативно-правових актів мають вищу юридичну силу, та не пов`язують право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з органів Державної кримінально-виконавчої служби з необхідністю наявності календарної вислуги років 10 і більше.

На противагу доводам заявника апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби мають такий же соціальний захист який мають поліцейські, а також порядок і умови проходження служби. Від так, умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги всім особам, про яких йде мова в Законі № 2262-ХІІ, мають бути однаковими. Відповідно будь-які особливості в правовому регулюванні порядку виплати одноразової грошової допомоги, що обмежують таке право не на користь військовослужбовців та прирівняних до них осіб, є дискримінаційними.

Отже, в даному випадку колегія суддів відхиляє посилання заявника апеляційної скарги на приписи Порядку та вважає, що в спірному випадку необхідно застосовувати норми Закону № 2262-ХІІ, які не пов`язують з умовами отримання одноразової грошової допомоги наявність виключно календарної вислуги років 10 і більше.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 по справі № 520/6572/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко