Справа № 520/27775/23
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 листопада 2023 року справа № 520/27775/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григоров Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд.1, м.Миколаїв, 54020, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром 3 під., 2 пов.,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61022, ) визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області № 12 від 10.07.2023р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до пільгового стажу відповідно до п. «в» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи з 02.09.1987р. по 17.11.1987р.; з 22.01.1990р. по 05.05.2015р.; з 15.05.2015р. по 03.12.2018р.; з 23.04.2019р. по 12.11.2019р.; з 17.03.2020р. по 26.03.2020р.; з 03.04.2020р. по 11.05.2023р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 12.05.2023р.;

- стягнути витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправними та такими, що порушують право позивача на вільне володіння своїм майном у вигляді пенсії, оскільки відповідачем протиправно до страхового стажу не враховано періоди роботи з 02.09.1987р. по 17.11.1987р.; з 22.01.1990р. по 05.05.2015р.; з 15.05.2015р. по 03.12.2018р.; з 23.04.2019р. по 12.11.2019р.; з 17.03.2020р. по 26.03.2020р.; з 03.04.2020р. по 11.05.2023р. Також у рішенні №12 від 10.07.2023р. вказувалося, що наявні розбіжності в посадах та періодах роботи між даними довідками та даними трудової книжки.

Ухвалою суду від 11.10.2023р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідачі - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головне управління Пенсійного фонду в Миколаївській області правом надання відзиву на позовну заяву не скористалися без зазначення причин неподання відзиву.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

З урахуванням викладеного суд вважає можливим розгляд та вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, які є достатніми та належними.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 01.07.2023р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Заява позивача була розглянута ГУ Пенсійного фонду в Миколаївській області з урахуванням принципу екстериторіальності, відповідно до Порядку № 22-1 подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України від 25.11.2005р. №22-1 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 10.07.2023р. №12 було відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та роз`яснено, що до страхового стажу враховано всі періоди; не прийнято до уваги довідку від 22.06.2023р. №39 щодо роботи на посаді тракториста-машиніста, зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції, оскільки довідка не відповідає вимогам додатку №5 до п.20 Порядку №637, а саме: відсутній підпис начальника відділу кадрів; згідно з записами трудової книжки НОМЕР_2 від 02.09.1987р. за період роботи з 02.09.1987р. по 17.11.1987р. та з 22.01.1990р. працював на посаді "тракторист". Згідно з записом від 01.04.1993р. заявнику присвоєно кваліфікацію "тракторист-машиніст". Наявний запис про звільнення з 05.05.2015р. та про прийняття з 15.05.2015р., що не відповідає даним щодо періоду роботи згідно з довідкою від 22.06.2023 р. №39. Тобто наявні розбіжності в посадах та періодах роботи між даними довідки та даними трудової книжки.

Позивач, не погодившись із вищевказаним рішенням, звернувся до суду з позовом в цій справі.

В зв`язку із встановленим суд зазначає, що згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ч.1 ст.46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основним спірним питанням у даній справі, з огляду на підстави відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, є не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 02.09.1987р. по 17.11.1987р.; з 22.01.1990р. по 05.05.2015р.; з 15.05.2015р. по 03.12.2018р.; з 23.04.2019р. по 12.11.2019р.; з 17.03.2020р. по 26.03.2020р.; з 03.04.2020р. по 11.05.2023р.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Аналогічні умови призначення пенсії трактористам-машиністам на пільгових умовах визначені пунктом в частини першої статті 13 Закону №1788-XII.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №7.

Так, до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Трактористи-машиністи допоміжних сільських господарств, які не мають самостійного балансу і знаходяться в складі промислових, будівельних та інших підприємств і організацій, мають право на пільгову пенсію при виконанні умов, передбачених наведених вище умов. Трактористам-машиністам, постійно зайнятим на причіпних і стаціонарних установках і агрегатах, пенсії призначаються на загальних підставах. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном (пункт 20 Порядку №637).

Згідно пункту 23 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Додаток №5 до Порядку №637 передбачає форму довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Також якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018р. у справі №234/13910/17, від 07.03.2018р. у справі №233/2084/17, від 04.03.2020р. у справі №367/945/17 та від 27.04.2020р. у справі №367/4230/17.

Предметом доказування у цій справі є наявність обставин, які підтверджують факт роботи позивача у спірний період саме трактористом (трактористом-машиністом), тобто за професією і виконуваною роботою, що дають право на пенсію на пільгових умовах відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Судом встановлено, що позивач на підтвердження пільгового стажу надав до пенсійного органу довідку №39 від 22.06.2023 р., яка підтверджує, що ОСОБА_1 дійсно працював: з 02.09.1987р. по 17.11.1987р.; з 22.01.1990 р. по 03.12.2018р.; з 23.04.2019р. по 12.11.2019р.; з 17.03.2020р. по 26.03.2020р.; з 03.04.2020р. по 11.05.2023р. трактористом-машиністом і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві або протягом календарного року в тваринництві. Зазначені у довідці періоди охоплюють і спірний період, щодо якого пенсійним органом було прийнято рішення про його неврахування як пільгового стажу.

Таким чином, у довідці відповідно до вимог пунктом 20 Порядку №637 зазначено:

- період роботи, що зараховуються до спеціального стажу;

- професія (тракторист-машиніст);

- характер виконуваної роботи;

- розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи;

- первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Крім того, відповідно до пункту 23 Порядку №637, довідки підписані директорами та містять печатки.

Отже, довідка №39 від 22.06.2023р. містить усі відомості, передбачені пунктом 20 Порядку №637, тобто за своїм змістом відповідає Додатку №5 до Порядку №637 та підтверджує записи про періоди роботи у трудовій книжці з 22.01.1990р. по 05.05.2015р. та з 15.05.2015р. по 03.12.2018р., які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Оскільки довідка №39 від 22.06.2023 р. містить усі відомості, передбачені пунктом 20 Порядку №637, які лише підтверджують пільговий характер роботи позивача у спірний період, відмова у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за формальними ознаками її невідповідності формі довідки, передбаченої Додатком №5 до Порядку №637 є необґрунтованою.

Посилання відповідача на те, що записи містять недоліки, а саме: розбіжності в посадах та періодах роботи між даними довідками та даними трудової книжки є необгрунтованими, оскільки належне внесення записів у трудову книжку є обов`язком уповноваженої особи підприємства, на якому працювала особа, а не обов`язком позивача.

Таким чином, позивач не несе відповідальність за порушення третіми особами вимог складання довідок та ведення трудових книжок.

Таким чином, суд вважає доведеним факт роботи позивача трактористом-машиністом та про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

З огляду на вказане оскаржуване рішення Головного управлінні Пенсійного фонду України у Миколаївській області від 10.07.2023 №12 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п."в" ст.13 Закону України "пенсійне забезпечення", суд зазначає, що ці позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006р., суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Засіб захисту повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02).

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином, питання щодо призначення та виплати пенсії віднесено виключно до компетенції органів Пенсійного фонду України та воно має вирішуватись з урахуванням конкретних обставин справи, з урахуванням наявності дискреційних повноважень, а відтак не входить до компетенції суду.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що для належного захисту прав позивача необхідно, керуючись приписами частини 2 статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути питання щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно його заяви від 01.07.2023р., з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Покладаючи вказаний обов`язок на Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, суд виходить з того, що заяву позивача від 01.07.2023р. було скеровано за принципом екстериторіальності на розгляд до вказаного пенсійного органу та за нею цим органом було ухвалено відповідне рішення.

Оскільки зазначене рішення судом скасовується, а інших заяв позивача зі спірного питання ним до пенсійних органів не надавалося, слід виходити з того, що заява підлягає повторному розгляду саме тим органом Пенсійного фонду, до якого її було направлено. Вказане зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог, звернених до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області, яке фактично право позивача не порушувало, а відтак не може поновити це право.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача в цілому є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить частково задовольнити.

Розподіл судових витрат здійснюється на підставі положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 242-243, 245-246, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №12 від 10.07.2023р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.07.2023р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду та ухвалити відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області () сплачений судовий збір пропорційно до частки задоволених позовних вимог в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп., залишивши решту судових витрат за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров