Справа № 300/5415/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 300/5415/23 пров. № А/857/17245/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Судової-Хомюк Н.М.,

суддів: Онишкевича Т.В.,

Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог у справі № 300/5415/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

суддя в 1-й інстанції Чуприна О.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

14.08.2023 ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі також - відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) про визнання протиправними дій щодо перерахунку пенсії за віком з 26.09.2019 без урахування заробітної плати, зазначеної у довідках за №16.3-11/7, №16.3-11/8, №16.3-11/9 від 25.09.2019, та зобов`язання здійснити з 26.09.2019 перерахунок пенсії за віком із врахуванням довідок за №16.3-11/7, №16.3-11/8, №16.3-11/9 від 25.09.2019, і провести виплату з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в частині вимог про поновлення і захист порушеного права на пенсійне забезпечення за період з 26.09.2019 по 14.02.2023. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо перерахунку пенсії за віком з 26.09.2019 без урахування заробітної плати, зазначеної у довідках за №16.3-11/7, №16.3-11/8, №16.3-11/9 від 25.09.2019, та зобов`язання здійснити з 26.09.2019 перерахунок пенсії за віком із врахуванням довідок за №16.3-11/7, №16.3-11/8, №16.3-11/9 від 25.09.2019, і провести виплату з урахуванням виплачених сум, в частині період з 26.09.2019 по 14.02.2023, - повернуто позивачу.

Не погодившись із постановленою ухвалою позивач через свого представника оскаржила її в апеляційному порядку, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції формально віднісся до розгляду поданої заяви про поновлення процесуального строку на виконання ухвали Івано- Франківського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 та залишив поза увагою те, що про причини порушення свого права на отримання пенсії з урахуванням даних довідок позивачу стало відомо лише після отримання листа з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 18.11.2022.

Вказує, що лише 23.07.2023 позивач отримала лист Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 18.11.2022 в якому зазначено, що: «рішенням Івано- Франківського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 у справі 300/204519 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду області перевести мене на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з дня звернення із заявою від 26.09.2019, однак судовим рішенням від 20.12.2019р. не зобов`язано врахувати довідки про складові заробітної плати від 25.09.2019 за №16.3-11/7, №16.3-11/8 та за №16.3 -11/9. З огляду на вищезазначене Вашу пенсійну справу опрацьовано у відповідності до покладених судом обов`язків і приведено до корми з 26.09.2019, а розмір пенсії зменшено до суми - 1 564, 00 грн. Внаслідок такого перерахунку виникла переплата пенсії за період з 26.09.2019 по 31.10.2022 в розмірі - 433 279, 79 грн.»

Таким чином, апелянт стверджує, що внаслідок самостійних безпідставних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, їй перестали нараховувати пенсію державного службовця із врахуванням довідок про складові заробітної плати від 25.09.2019 за №16.3-11/7, №16.3-11/8 та за №16.3 -11/9, які знаходяться в її пенсійній справі та були предметом дослідження Івано-Франківським окружним адміністративним судом при винесенні рішення від 20.12.2019 по справі №300/2045/19.

У зв`язку із чим стверджує, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що необізнаність щодо розміру пенсії та її складової з 31.03.2020 (в тому числі за період з 26.09.2019) при щомісячному отриманні такої пенсії за період з 31.03.2020 по 27.02.2022 жодним чином не спростовано позивачем, оскільки суд залишив поза увагою те, що з 26.09.2019 по 31.10.2022 ОСОБА_1 нараховувалась пенсія з врахуванням вказаних довідок, про що позивач зазначала в позовній заяві.

Стосовно поданої до суду на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху заяви про поновлення строку звернення до суду і причини його пропуску зазначає, що у такій заяві позивач вказувала про те, що в період з 27.02.2022 по 28.07.2022 та 20.08.2022 по 23.07.2023 вона перебувала за кордоном, де доглядала за хворою внучкою і не могла вчасно отримати листа відповідача від 18.11.2022, який весь цей час лежав у її поштовій скриньці. Лише повернувшись додому, було виявлено цей лист, а відтак стало відомо про самостійний (без її звернення) перерахунок відповідачем моєї пенсії в сторону зменшення.

Апелянт просить врахувати суд апеляційної інстанції те, що всі ці обставини були описані нею у заяві про поновлення процесуального строку на виконання ухвали Івано-Франківського окружного суду від 18.08.2023, однак суд першої інстанції виніс оскаржувану ухвалу без урахування таких доводів, та помилково зробив висновок що позивачу проводилось нарахування пенсії без врахування довідок ще з 26.09.2019, а наведені причини пропуску строку звернення до суду є неповажними.

Відтак, просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі ч. 2 ст. 312 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначив про те, що позивач не заперечує, що з 31.03.2020 мало місце переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» і виплати такої пенсії з 26.09.2019, а необізнаність щодо розміру пенсії та її складової з 31.03.2020 (в тому числі за період з 26.09.2019), при щомісячному отриманні такої пенсії за період з 31.03.2020 по 27.02.2022 жодним чином не спростовано позивачем.

Також зважаючи на зміст адміністративного позову та заяви про поновлення строку звернення до суду, суд вважав необґрунтованими доводи ОСОБА_1 та зокрема зазначив про те, що у представленій копії закордонного паспорта відсутні усі його сторінки, а особливо сторінки, на яких містяться відмітки про перетин державного кордону, проставлені саме митним/прикордонним органом держави Україна.

Також суд вказав про те, що позивач не надає копію звернення, на яке відповідач 18.11.2022 підготував відповідь, із якого суд зрозумів би хто складав і підписував таке звернення, хто і як його подав відповідачу, та які відомості про спірні обставини містить таке звернення, в тому числі в частині обізнаності про зміст спірних правовідносин.

Суд зазначив, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 у справі №300/2045/19 набрало законної сили 31.03.2020, а позивач, як стверджує остання, виїхала з України 27.02.2022, при цьому на думку суду першої інстанції, ОСОБА_1 не пояснює, що саме їй завадило своєчасно дізнатися про порушене право, та реалізувати право звернення до суду з вимогою про відновлення порушеного права з 26.09.2019.

Вивчивши зміст заяви про поновлення строку звернення до суду, суд ствердив, що окрім подання всіх копій сторінок паспорта НОМЕР_1 ОСОБА_1 у заяві від 23.08.2023 не обґрунтувала причини пропуску нею строків звернення до суду за тими мотивами, які визначені в ухвалі суду від 18.08.2023, та вважав, що належні докази про поважність причин такого пропуску не долучила.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 , не надала належного пояснення суду щодо причин пропуску нею строків звернення до суду в межах шестимісячного строку, які передують дню звернення до суду, відтак причини пропуску строку в частині вимог за період з 26.09.2019 по 14.02.2023 визнав не поважними та в цій частині вимог позовну заяву повернув.

Однак, колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції, не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, враховуючи наступне.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частинами першої, другою статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

За визначенням частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

На виконання частини 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За приписами пункту 1, пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Строк звернення до адміністративного суду, наслідки пропущення строків звернення до суду, обчислення процесуальних строків, поновлення та продовження процесуальних строків урегульовано положеннями ст.118-123 КАС України.

Згідно із частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 2 статті 122 КАС України).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 122 КАС України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У справі «Gradescolo S.R.L. проти Молдови» Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поняття «особа повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій, і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

За змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Зокрема, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими доказами.

У відповідності до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На виконання приписів частини 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Поважними причинами визнаються обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі № 340/1019/19).

Оцінюючи висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованості позивачем поважності причин пропуску строку звернення до суду, колегія суддів дійшла висновку, що такі висновки суду є помилковими та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що з січня 2017 року перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 у справі №300/2045/19, ОСОБА_1 з 26.09.2019 переведено з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» та попередньо врахувавши заробітну плату згідно наданих позивачем довідок Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 25.09.2019 за №№16.3-11/7, 16.3-11/8, 16.3-11/9.

Також позивач вказала, що 25.07.2023 отримала лист Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області від 18.11.2022, з якого їй не зрозуміло, з яких причин відповідачем самостійно здійснено перерахунок пенсії позивача без врахування довідок про складові заробітної плати №16.3-11/7, №16.3-11/8, №16.3-11/9 від 25.09.2019 і внаслідок зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 та всупереч Закону самостійно та безпідставно переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку про те, що необізнаність щодо розміру пенсії та її складової з 31.03.2020 (в тому числі за період з 26.09.2019), при щомісячному отриманні такої пенсії за період з 31.03.2020 по 27.02.2022 жодним чином не спростовано позивачем, оскільки як встановлюється із позовної заяви та поданої заяви про поновлення процесуального строку, позивач вказувала, що відповідач самостійно, з невідомих для неї причин здійснив перерахунок пенсії та перевів її на пенсію за віком, а відтак з цього встановлюється, що позивач із запитом чи зверненням до відповідача не зверталась. Також з цих підстав помилковим є твердження суду першої інстанції про те, що позивач не надає копію звернення, на яке відповідач 18.11.2022 підготував відповідь, із якого суд зрозумів би хто складав і підписував таке звернення, хто і як його подав відповідачу, та які відомості про спірні обставини містить таке звернення, в тому числі в частині обізнаності про зміст спірних правовідносин.

Окрім того, суд першої інстанції вказав про те, що позивач як в адміністративному позові так і в заяві від 23.08.2023 категорично стверджує і доводить суд до відома про свою необізнаність щодо порушеного права, так як з 27.02.2022 по 23.07.2023 була відсутня на території держави України, а відтак їй не було відомо про лист Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області від 18.11.2022.

Однак суд відхилив такі доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду та вказав на некоректність посилання позивача на те, що вона не перебувала з 27.02.2022 по 23.07.2023 увесь цей період часу в Україні, оскільки згідно з копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 ОСОБА_1 28.07.2022 в`їхала на територію України, перетнувши автомобільний прикордонний пункт пропуску Вишнє-Нємецьке (сторінка 32), свідченням чого є відтиск штампу відповідного прикордонного органу Словацької Республіки «SK» «Vyљnй Nemeckй» «А 003». 20.08.2022 позивач з території України повернулась на територію Польщі (сторінка 6), виїхавши через автомобільний прикордонний пункт пропуску Грушів-Будомєж, про вказує відтиск штампу відповідного прикордонного органу Республіки Польща «PL» «Budomierz» «D 323».

Суд вважав, що позивач не пояснила, які саме причини і перешкоди у період з 28.07.2022 по 20.08.2022 перешкоджали бути обізнаною чи отримати інформацію про розмір своєї пенсії, складові її обчислення, в тому числі скористатися правом на звернення до суду.

З цього приводу, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно встановив те, що ОСОБА_1 з 28.07.2022 по 20.08.2022 перебувала на території України. Також суд вірно вказав про те, що з наявних в матеріалах справи копій паспорту НОМЕР_1 штампів підтверджується, що позивачка на територію України в`їхала 23.07.2023 та 16.08.2023 виїхала з території України через автомобільні прикордонні пункти пропуску.

Однак суд залишив поза увагою те, що лист Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області 0900-0305-8/39870, який скерований позивачці та отриманий нею 25.07.2023 датований 18.11.2022, тобто в період, коли позивач перебувала за межами території України, у зв`язку із чим їй не було відомо те, що відповідачем здійснено перерахунок пенсії та перевід її на пенсію за віком.

Відтак спростованими є твердження суду, що позивач не пояснила, які саме причини і перешкоди у вказаний період часу перешкоджали бути обізнаною чи отримати інформацію про розмір своєї пенсії, складові її обчислення, в тому числі скористатися правом на звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Також суд апеляційної інстанції враховує, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав визнала за необхідне відступити від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №822/1928/18)

Колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Колегія суддів вважає, що позивач навела достатні та обґрунтовані належними доказами обставини поважності причини пропуску строку звернення до суду, які підтверджують об`єктивні причини неможливості своєчасного звернення до суду.

Відтак, за результатами розгляду апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав поважності пропуску строку звернення до суду та як наслідок повернення позовної заяви в частині вимог за період з 26.09.2019 по 14.02.2023.

Враховуючи все викладене вище, колегія суддів приходить до переконання, що оскільки позивачем пропущено процесуальний строк звернення до суду з поважних причин, то висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви були помилковими.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та прийшов до передчасного висновку про повернення позовної заяви позивачу. Відтак, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 308, ст. 312, ст. 315, ст. 320, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог у справі № 300/5415/23 скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 10 листопада 2023 року