Справа № 400/13572/23
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

13 листопада 2023 р. справа № 400/13572/23
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Мороз А. О., ознайомившись з

позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВиконавчого комітету Первомайської міської ради, вул. Грушевського, 3, м. Первомайськ, Миколаївська обл., Первомайський р-н, 55213,

треті особиОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, вул. Грушевського, 1, м. Первомайськ, Миколаївська обл., Первомайський р-н, 55213,

провизнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулась з позовом до Виконавчого комітету Первомайської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 та Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, в якому просить суд:

- визнати протиправною вiдмову Виконавчого комітету Первомайської міської ради у реєстрації мiсця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за мiсцем проживання матері;

- зобов`язати Виконавчий комітет Первомайської міської ради зареєструвати мiсце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до приписів ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про те, що дану позовну заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, де суб`єкт владних повноважень - суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою умовою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Як вбачається із змісту позовної заяви та доданих до неї документів, 02.05.2023 року Виконавчий комітет Первомайської міської ради відмовив позивачці у реєстрації місця проживання її малолітньої дитини разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , з підстави, передбаченої п. 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 07.02.2022 року, а саме: відсутня згода батька дитини.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України (далі СК України), місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Приписами ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Звернення до суду позивачка мотивує тим, що будь-яких обставин, які б свідчили про наявність спору між батьком та матір`ю дитини, не встановлено. Крім того, батько не приймає участі у вихованні та утриманні дитини.

Закон України "Про охорону дитинства" визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Суд звертає увагу позивачки, що саме рішення про визначення місця проживання дитини є підставою для реєстрації місця проживання дитини, незалежно від стосунків батьків, адже таке судове рішення буде ефективним способом захисту прав дитини, про що зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 13.06.2018 року у справі № 752/14614/14-ц, провадження № 61-24204св18.

Також суд враховує те, що при вирішенні питання реєстрації місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, з`ясуванню підлягають питання чи не буде суперечити таке рішення інтересам малолітньої дитини, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків тощо.

Можливість реєстрації місця проживання дитини за згодою лише одного з батьків передбачена законодавством України лише в одному випадку: місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування.

Так, до позову позивачкою додано рішення від 21.03.2022 року Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 484/742/22 про розірвання шлюбу та ухвалу від 06.07.2023 року Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 484/3596/22 про залишення без розгляду позову ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення його як батька дитини з актового запису про народження дитини.

У вказаних судових рішеннях судом не вирішувалось питання щодо згоди реєстрації дитини й не було визначено місце її проживання.

Крім того, зміст ухвали свідчить про те, що ОСОБА_2 не позбавлено батьківських прав.

Слід зауважити, що згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 05.12.2018 року у справі № 495/367/17, у разі якщо фактично між батьками малолітньої дитини існує спір про право (визначення місця проживання їх спільної дитини та можливість реалізації їх батьківських прав), то можливість розгляду такої справи за правилами адміністративного судочинства, відсутня.

Аналогічну позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 640/109/19.

Матеріали позову не містять доказів існування відповідного рішення органу опіки або суду й надання такого рішення відповідачу разом із поданою позивачкою заявою, що виключає в означеному випадку публічно-правові ознаки спору.

Отже, фактично між позивачкою та третьою особою ОСОБА_2 існує спір про місце проживання їх спільної дитини та можливість реалізації їх батьківських прав, тоді як вимоги позивачки до Виконавчого комітету Первомайської міської ради є похідними від вирішення цього спору.

Статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Отже, правовідносини, що склалися в даному випадку між сторонами, враховуючи характер спору, суб`єктний склад правовідносин, предмет й підстави заявлених вимог, не мають ознак публічно-правового спору та не можуть бути предметом розгляду в адміністративному процесі, оскільки порядок вирішення цього спору визначений положеннями ЦПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства України.

При цьому ч. 6 ст. 170 КАС України зобов`язує суд роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті.

Суд роз`яснює позивачці, що заявлені вимоги мають розглядатись місцевим загальним судом за правилами ЦПК України.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається (ч. 5 ст. 170 КАС України).

Керуючись статтями 19, 170, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 400/13572/23.

2. Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачці невідкладно разом із позовною заявою та всіма доданими до неї матеріалами.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

5. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя А. О. Мороз