Справа № 930/1195/23
Суддя: Алєксєєнко В. М.
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 930/1195/23
Провадження №2-а/930/6/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2023 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Алєксєєнка В.М.

при секретарі Путій З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові у відкритому судовому засіданні в м. Немирові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови серії БАД №277518 від 27.04.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що постановою інспектора СРПП Гайсинського РУП лейтенанта поліції Андріяшина Андрія Сергійовича серії БАД №277518 від 27.04.2023 року зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом RENAVLT DUSTER реєстраційний номер НОМЕР_1 належний ГУНП у Вінницькій області, 26.04.2023 року у 11:30 год. на автодорозі М-30 поворот села Вище Кропивна здійснив поворот ліворуч при цьому перетнув подвійну дорожню горизонтальну суцільну лінію розмітки якою поділяє різносторонні потоки протилежних напрямків, а також по задній ТЗ шини мають місцеві пошкодження (розриви), що оголюють корд, а також розшарували каркас, чим порушив п.п.8.5.1. та 31.4.5. б ПДР України. В постанові зазначається, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, частиною 1 ст. 121 КУпАП, статті 36 КУпАП. За постановою до позивача застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач вважає дії інспектора поліції протиправними, а постановау від 27.04.2023 року серії БАД №277518 про накладення адміністративного стягнення незаконною, оскільки в діях ОСОБА_1 не було події та складу адміністративного правопорушення, тому постанова підлягає скасуванню з наступних підстав.

Він є працівником поліції, виконував невідкладне службове завдання, рухався по дорозі «Немирів - Гайсин», мав на автомобілі проблискові маячки червоного та синього кольору, які увімкнув, коли дійсно зробив маневр повороту ліворуч в напрямку села Вища Кропивна Гайсинського району Вінницької області.

Наміру порушити Правила дорожнього руху не мав, оскільки у відповідності до п.3.1. ПДР водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Здійснюючи маневр ліворуч, ОСОБА_1 своїми діями не створив небезпеку для руху іншим автомобілям, що підтверджується відсутністю свідків події. Також мав право на відступити від вимог ПДР, оскільки як працівник поліції виконував невідкладне службове завдання згідно плану роботи по протидії злочинності, профілактики правопорушень та охорони публічного порядку за участю населення у відповідності до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2017 року «Про затвердження Інструкції з організації діяльності дільничних офіцерів поліції та поліцейських офіцерів громад» № 650.

Оскільки транспортний засіб, яким керував позивач є службовим, то він його використовую при виконанні службових завдань, та не може відповідати за стан шин, оскільки не особою, яка відповідає за випуск службових автомобілів на рейд.

А тому, вважає що рішення посадової особи Гайсинського РУП ГУШ1 у Вінницькій області інспектора СРПП Гайсинського РУП лейтенанта поліції Андріяшина Андрія Сергійовича є незаконним та не відповідає обставинам справи, при складанні постанови позивач висловив свою незгоду із зафіксованим правопорушенням, однак його пояснення до уваги не взято.

Відтак, в постанові про адміністративне правопорушення, посадовою особою не наведено усіх необхідних обставин із посиланням на докази, свідків вчинення правопорушення, інші докази в розумінні правил ст.251 КУпАП, а сама постанова про накладення адміністративного стягнення не може бути належним доказом вчинення позивачем правопорушення.

Ухвалою від 11.05.2023 суд прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрив провадження у справі. Адміністративну справу постановлено розглядати в порядку загального позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак подав до суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, будучи належно та завчасно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання ні разу не з`явився, клопотань, заяв чи заперечень проти позову не надіслав.

Суд зазначає, що відповідачем у встановлені строки відзив або інші докази правомірності складення оскаржуваної постанови надано не було, не зазначено причин неподання таких.

Згідно ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути розцінено судом як визнання позову.

Відповідачем не надано суду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в зв`язку з чим, справу розглянуто на підставі наявних у ній матеріалів, які надані представником позивача.

За таких обставин, відповідно до ч.4 ст.229 КАСУ, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 27.04.2023 інспектором СРПП Гайсинського РУП лейтенанта поліції Андріяшиним Андрієм Сергійовичем було винесено постанову серії БАД №277518 від 27.04.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом RENAVLT DUSTER реєстраційний номер НОМЕР_1 належний ГУНП у Вінницькій області, 26.04.2023 року у 11:30 год. на автодорозі М-30 поворот села Вище Кропивна здійснив поворот ліворуч при цьому перетнув подвійну дорожню горизонтальну суцільну лінію розмітки якою поділяє різносторонні потоки протилежних напрямків, а також по задній ТЗ шини мають місцеві пошкодження (розриви), що оголюють корд, а також розшарували каркас, чим порушив п.п.8.5.1. та 31.4.5. б ПДР України. В постанові зазначається, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, частиною 1 ст. 121 КУпАП, статті 36 КУпАП.

За постановою до позивача застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

З огляду на викладене, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом також встановлено, що жодних пояснень свідків та доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, вказаних у постанові, які б підтвердили порушення позивачем ПДР України, крім викладених інспектором обставин в постанові, не міститься.

Верховний суд Касаційного адміністративного суду у постанові №338/1/17 від 26.04.2018 зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається з положення ч.2 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності винесення рішення на накладення стягнення покладається саме на відповідача, тому саме відповідач має долучити до матеріалів справи належні, достатні та допустимі докази, які б підтвердили, що позивач дійсно є особою, відповідальною за технічний стан службового автомобіля, а також, що він грубо порушив ПДР України при здійсненні повору ліворуч через подвійну суцільну лінію і при цьому він не виконував невідкладне службове завдання.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови серії БАД №277518 від 27.04.2023 про адміністративне правопорушення, інспектором при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновки про скоєння позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 121, ст. 36 КУпАП.

До того ж, в самій оскаржуваній постанові в самій фабулі адміністративного правопорушення, яке інкримінується позивачеві ОСОБА_1 , містить пропуск виду транспортного засобу, керуючи яким транспортним засобом позивач порушив ПДР.

Окрім того, таких доказів не подано і відповідачем до суду, що в силу ч. 4 ст. 159 КАС України, розцінюється судом як визнання відповідачем позову.

Таким чином, суд вважає, що винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст.286 КАС України, відповідно до якої за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 121 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

За таких обставин суд вважає, такими, що мають право на існування твердження позивача, про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було враховано та не вирішено його заперечення проти скоєння ним правопорушення, а саме - того, що він не порушував Правил дорожнього руху України, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №277518 від 27.04.2023 відносно ОСОБА_1 є протиправною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 78, 132-139, 242, 244, 245, 246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 122, 121, 245, 247 п.1, 280, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови серії БАД №277518 від 27.04.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БАД№277518 у справі про адміністративне правопорушення від 27.04.2023, винесену інспектором СРПП Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Андріяшиним Андрієм Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 340 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 122 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1073,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Немирівський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідно до частини четвертої статті 286 КАС України.

Суддя: В.М. Алєксєєнко