Справа № 260/3914/20
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні клопотання

13 листопада 2023 рокум. Ужгород№ 260/3914/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судового засідання - Пішта І.І.

сторони по справі не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про повернення судового збору у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області (вул. Генерала Чупринки, буд. 71, м. Львів, 79044, ) про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року скасовано та прийнято постанову, якою позов задоволено частково: 1) визнано протиправним та скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області від 30.10.2020 №10/ІІ/2-2020; 2) стягнуто за рахунок Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 4000 грн.; 3) стягнуто за рахунок Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області на користь ОСОБА_1 судові витрати: у вигляді судового збору в сумі 2102,20 грн.; на проведення експертно-психологічного дослідження у розмірі 144 грн.; 4) в решті позову відмовлено.

08.11.2023 року до суду надійшла заява позивача про повернення судового збору, в обґрунтування якої зазначено, що при поданні позовної заяви позивачем помилково переплачено судовий збір за позовні вимоги, пов`язані з відшкодуванням моральної шкоди, та відповідно до Закону України «Про судовий збір» такий мав би становити 908 грн. (151,33 грн. прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року , 0,4 = вимога немайнового характеру = 605, 30 грн * 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви, скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб). З огляду на вказане, на підставі п.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» просить повернути помилково сплачений судовий збіру розмірі 3092,00 грн..

У судове засідання сторони по справі не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду заяви про повернення судового збору.

Згідно з статтею 205 частини 2 пункту 3 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Відповідно до ч.4 цієї статті у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши заяву позивача, дійшов наступних висновків та мотивів.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Згідно з ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, підпунктом 1,2 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 13.01.2021 було подано заяву про зміну предмета позову, в якій ним заявлено позовну вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 400000 грн. та подано квитанцію №0.0..1 від 13.01.2021 про сплату судового збору у розмірі 4000, 00 грн. (а.с.9).

Позивач у своїй заяві вказує, що вимога про стягнення моральної шкоди є немайновою та за подання такої підлягає сплаті судовий збір у розмірі 908,00 грн.

З приводу цього суд вказує, що у пункті 2.2. Узагальненого науково-консультативного висновку стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру, викладеного в листі ВАСУ від 01 січня 2015 року, зазначено, що майновий чи немайновий характер позовної вимоги про відшкодування (компенсації) моральної шкоди залежить від наступного. Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Таким чином, позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає оплаті судовим збором як майнова вимога, оскільки відшкодування моральної шкоди фактично є вимогою про стягнення шкоди, визначеної позивачем сумою грошових коштів - 400000 грн.

Тобто, вимоги про відшкодування моральної та майнової шкоди, що визначені у грошовому вимірі та складають ціну матеріальних вимог, є майновими вимогами, а тому, судовий збір підлягає стягненню як за вимоги майнового характеру.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 08 листопада 2019 року у справі № 400/100/19 (К/9901/29662/19) та постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (61-2367св18), в ухвалі від 09 вересня 2020 року у справі № 202/507/20 (2-а/202/31/2020), в ухвалах від 16 березня 2020 року у справі № 9901/64/20, від 15 січня 2020 року у справі № 826/12286/15, від 30 липня 2020 року у справі № 9901/194/20, від 28 жовтня 2021 року у справі № 140/10792/21.

Враховуючи вище викладене, суд приходить висновку про відсутність помилково сплаченого судового збору, відтак не підлягає задоволенню заява позивача про повернення сплаченого судового збору у розмірі 3092,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З огляду на вказане, суд вважає, що заява про повернення судового збору не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.132, 143, 241, 243, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача про повернення судового збору у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області (вул. Генерала Чупринки, буд. 71, м. Львів, 79044, ) про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Луцович