Справа № 600/6266/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 листопада 2023 р. м. Чернівці Справа №600/6266/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Чернівецькій області за №207 о/с від 24.08.2023 року, яким вона звільнена зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 (у зв?язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до дисциплінарного статуту Національної поліції України);

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Чернівецькій області 21.08.2023 року №540 "Про застосування дисциплінарного стягнення" щодо застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в органах поліції, що був підставою видачі Наказу №207 о/с від 24.08.2023 року.

Ухвалою суду від 29 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2023 року клопотання Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про залишення позову без розгляду задоволено частково. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

Вказана ухвала була особисто вручена представнику ОСОБА_1 адвокату Гуцулу А.І. 02 листопада 2023 року.

Від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій останній просив визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити строки звернення до суду.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що надсилаючи позовну заяву до Чернівецького окружного адміністративного суду, позивачка керувалася чинним КАСУ, зокрема частиною 5 статті 122 для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Будь яких змін до чинного кодексу, зокрема статті 122 КАСУ, щодо зміни до строків оскарження дисциплінарних стягнень їй не було відомо. Вказано, що хоча законодавством не встановлено ієрархію нормативно правових актів, позивачка вважала, що КАСУ має вищу юридичну силу ніж Закон України 2123-IX «Про внесення змін до Законів України «Про Національну поліцію» від 15.03.2022 року. Оскільки зазначений закон регулює лише діяльність Національної поліції України. Крім цього, будучи ознайомленою з наказом про звільнення зі служби поліції, ОСОБА_1 від надмірного хвилювання отримала стрес внаслідок чого стався нервовий розлад який тривав більше 10 днів, у зв`язку з чим змушена була звертатися за допомогою до приватного психолога та проходити курс реабілітації для відновлення свого психологічного стану.

Розглянувши вказану заяву та перевіривши матеріали справи, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції застосовано до позивача наказом відповідача від 21.08.2023 року №540, з яким позивач ознайомлена 22.08.2023 року; звільнено позивача зі служби в поліції наказом відповідача від 24.08.2023 року №207 о/с, з яким позивач ознайомлена 24.08.2023 року.

Вказане не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні 31.10.2023 року.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті, зокрема, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, яка відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України може бути подана в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, яка проходила службу в поліції, оскаржує накази про накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

У зв`язку з цим суд звертає увагу на те, що відповідно до частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Отже, законом встановлено спеціальний строк оскарження до адміністративного суду застосованого до поліцейського дисциплінарного стягнення - протягом 15 днів з дня ознайомлення поліцейським з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Враховуючи встановлені судом обставини, спеціальний строк, встановлений для звернення до суду про оскарження застосованого до поліцейського дисциплінарного стягнення протягом якого ОСОБА_1 могла звернутися до адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, тривав з 25 серпня 2023 року по 08 вересня 2023 року.

Однак з указаним позовом ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду лише 19 вересня 2023 року, тобто з пропуском спеціального строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною четвертою статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII.

Ттже, суд констатує, що даний позов подано до адміністративного суду з пропуском строків звернення до суду.

Згідно правової позиції Конституційного Суду України, наведеної у рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011, наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

У справах Стаббігс та інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду.

Таким чином, і за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

В аспекті наведеного варто зазначити і те, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Викладене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24 лютого 2021 року у справі №9901/313/20, Верховного Суду у постановах від 17 березня 2021 року у справі №160/3121/20, від 18 березня 2021 року у справі № 320/2915/20 та ін., які суд враховує у відповідності до вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім цього, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17 вересня 2020 року у справі №640/12324/19, згідно з якою причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Надаючи оцінку доводам заяви представника позивача про поновлення пропущеного процесуального строку, варто зазначити наступне.

Із змісту доводів, викладених у поданій представником позивача заяві, не вбачається обставин, які були б пов`язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права саме ОСОБА_1 на звернення до суду з даним позовом у встановлений законом строк.

Доводи представника позивача щодо пропуску строку звернення до суду з даним позовом у зв`язку із настанням у позивача нервового розладу, пов`язаного із з отриманням стресу через звільнення зі служби в поліції, та проходження курсу реабілітації для відновлення свого психологічного стану - суд вважає необґрунтованими, оскільки на їх підтвердження не було надано жодних доказів (зокрема, звернення до приватного психолога та проходження згаданого курсу реабілітації тощо).

Крім цього, вказані доводи суд оцінює критично і з огляду на те, що згідно матеріалів справи адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів було подано не безпосередньо позивачем, а її представником адвокатом Гуцулом Анатолієм Івановичем. А згідно Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія СЕ №1068700 від 18 вересня 2023 року, виданого адвокатом Гуцулом А.І. на представництво інтересів ОСОБА_1 в Чернівецькому окружному адміністративному суді, такий сформований на підставі Договору про надання правової допомоги б/н від 31 серпня 2023 року.

Таким чином, станом на 31 серпня 2023 року, тобто в межах строку звернення до суду з цим позовом, що тривав з 25 серпня 2023 року по 08 вересня 2023 року, ОСОБА_1 фактично мала фізичну можливість укласти Договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_2 . Тобто, наявний у позивача нервовий розлад та проходження нею курсу реабілітації, про що вказано представником позивача у поданій заяві, все ж не перешкоджало ОСОБА_1 укласти Договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_2 для захисту її порушених прав у зв`язку з протиправним звільненням зі служби в поліції.

Наведене додатково спростовує необґрунтовані доводи представника позивача щодо пропуску строку звернення до суду з даним позовом у зв`язку із настанням у ОСОБА_1 нервового розладу, пов`язаного із отриманням стресу через звільнення зі служби в поліції та проходження курсу реабілітації.

Щодо тверджень у поданій заяві про незнання норми, яка встановлює спеціальний строк звернення до суду у таких адміністративних справах, то суд зауважує, що зазначене не може кваліфікуватися як поважна причина пропуску строку звернення до суду.

До того ж, представником позивача адвокатом Гуцулом А.І. в судовому засіданні 31.10.2023 року підтверджено ту обставину, що і йому не було відомо про зміст приписів частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII.

Суд наголошує, що не звернення до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку, на чому неодноразово наголошував і Верховний Суд.

Таким чином, доводи представника позивача не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом. Зазначені вище обставини не позбавляли ні позивача, ні її представника можливості звернутися до суду з цим позовом у встановлений законом строк.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновків про відмову у задоволенні поданої заяви про поновлення пропущеного процесуального строку.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Оскільки після відкриття провадження у справі судом встановлено факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з цим позовом і у заяві про поновлення строку звернення до суду, наданої на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху, не наведено поважних причин його пропуску, то суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду. Тому, подана заява про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 122, 123, 171, 240, 241, 248, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

2.Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів залишити без розгляду.

3.Роз`яснити, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.П. Лелюк