Справа № 600/2477/23-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року м. Чернівці Справа № 600/2477/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у призначенні йому пенсії за вислугу років згідно із п. а ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб виходячи з вислуги років 27 років 06 місяців 03 дні та виплатити заборгованість з 31.01.2023;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити та перерахувати з 31.01.2023 року йому пенсію за вислугу років згідно із п. а ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виходячи з вислуги років 27 років 06 місяців 03 дні та виплатити заборгованість з 31.01.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що відмова відповідача у призначенні йому пенсії за вислугу років є необґрунтованою і протиправною, оскільки суперечить чинному законодавству.

Зокрема, згідно наказу №185 від 21.12.2017 та довідкою від 31.05.2022 вислуга років позивача на день звільнення становить: в календарному обчисленні 21 рік 10 місяців 20 днів; у пільговому обчисленні 27 років 06 місяців 03 дні, тому у відповідності до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" позивач має право на призначення пенсії за вислугу років.

За вказаною позовною заявою, відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Головне управління Пенсійного фонду України Чернівецькій області (далі відповідач) подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказував, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач вказує, що відповідно до пункту а ст. 12 Закону № 2262-ХII пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б - д ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зi служби: з 01.10.2020 або після цієї дати i на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. До календарної вислуги рокiв зараховується також перiод, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно з поданням про призначення пенсії від 17.01.2018 № 4/123855/01-2018, страховий стаж позивача станом на 31.12.2017 для призначення пенсії згідно з п. б ст. 12 Закону № 2262-ХII складає 25 років 06 місяців 02 дні, у тому числі: вислуга років 21 рік 10 місяців 19 днів. На дату звільнення зі служби календарна вислуга років позивача менша за необхідну для набуття права на пенсію за вислугу років відповідно до п. а ст. 12 Закону № 2262-ХII, тому з 01.01.2018 позивачу було призначено пенсію за вислугу років згідно з п. б ст. 12 Закону № 2262-ХII.

У зв`язку з відсутністю у позивача необхідної календарної вислуги років, яка має дорівнювати 25 календарні роки або більше, відповідач вважає, що ним правомірно відмовлено позивачу у призначення пенсії за вислугу років.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №185 о/с від 21.12.2017 позивача звільнено зі служби в поліції з 31.12.2017.

Згідно вказаного наказу стаж служби в поліції:

- для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції станом на день звільнення 21 рік 10 місяців 20 днів;

- загальний трудовий стаж: 25 років 05 місяців 23 дні.

На підставі подання Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про призначення пенсії від 17.01.2018 № 4/123855/01-2018, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області позивачу з 01.01.2018 призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. б ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно до довідки Головного управління національної поліції в Чернівецькій області від 31.05.2022 №1545/123/12/01-2022 стаж служби позивача при звільненні зі служби в поліції становить: в календарному обчисленні 21 рік 10 місяців 20 днів, у пільговому обчисленні (без урахування вислуги) 05 років 07 місяців 13 днів.

31.01.2023 позивач звернувся до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії згідно п. а ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, яку зареєстровано 01.02.2023 за вх. № 574/Д-2400-23, що не заперечувалося відповідачем під час розгляду справи по суті.

14.02.2023 Головне управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом за вих. № 697-574/Д-17/8-2400/23 повідомило позивача про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років, у зв`язку із тим, що на дату звільнення зі служби календарна вислуга років менша за необхідну для набуття права на пенсію за вислугу років згідно п. а ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Разом з тим, відповідач у листі зазначив, що згідно поданням про призначення пенсії від 17.01.2018 №4/123855/01-2018, страховий стаж позивача станом на 31.12.2017 для призначення пенсії згідно п. «б» ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" складає 25 років 06 місяців 02 дні, в т.ч.: вислуга років - 21 рік 10 місяців 19 днів.

Вважаючи відмову у призначення пенсії за вислугу років протиправною, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

У ст. 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 22 Конституції України, Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту б ст. 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають, зокрема, звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України та поліцейські.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечувалося відповідачем, що позивач звільнений зі служби в поліції з 31.12.2017.

Згідно п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Статтею 17 Закону № 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом № 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою № 393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, зокрема, й поліцейським. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Отже, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Наведене вище узгоджується з останньою правовою позицією, яка викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/19-а.

В зазначеній постанові Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду погоджується з висновком, викладеним у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №750/9775/16-а, та не вбачає підстав для відступу від нього в цій справі.

Водночас, з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, враховуючи пільгове нарахування стажу, колегія суддів вважає за необхідне відступити від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17.

У вказаній справі Верховний Суд також визнав необґрунтованим висновки суду апеляційної інстанції про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Крім того, у постанові від 16.03.2021 у справі № 2826/16811/18 Верховний Суд зазначив, що до актів правового регулювання умов і Порядку призначення вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи еквіваленти, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Верховним Судом у постанові від 27.06.2018 у справі № 2750/9775/16-а зроблено правовий висновок про те, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсії, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон №2262.

Верховний Суд у вказаній постанові підкреслив, що можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою № 393. З урахуванням викладеного, до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріалами справи підтверджено, що 17.01.2018 ГУНП в Чернівецькій області подало до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подання та відповідні документи для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

На підставі подання, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області позивачу з 01.01.2018 призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. б ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

В подальшому, 31.01.2023 позивач звернувся до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії згідно п. а ст. 12 Закону № 2262-XII.

Проте, відповідач листом від 14.02.2023 вих. № 697-574/Д-17/8-2400/23 відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку із тим, що на дату звільнення зі служби його календарна вислуга років менша за необхідну для набуття права на пенсію за вислугу років згідно п. а ст. 12 Закону № 2262-XII.

Разом з тим, відповідач у листі зазначив, що згідно з поданням про призначення пенсії від 17.01.2018 №4/123855/01-2018, календарна вислуга позивача, що визначає право на пенсію, станом на 31.12.2017 складає 25 років 06 місяців 02 дні, пільгова - 21 рік 10 місяців 19 днів.

Таким чином, висновок відповідача про відсутність у позивача на дату звільнення зі служби календарної вислуги років необхідної для набуття права на пенсію за вислугу років згідно п. а ст. 12 Закону № 2262-XII є необґрунтованим, оскільки протирічить нормам діючого законодавства.

Беручи до уваги встановлені по справі обставини та наведені норми матеріального права, суд вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років (більше 25 років) на підставі наявних в пенсійній справі документів.

Водночас, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, відповідачем не наведено жодних правових підстав щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років згідно п. а ст. 12 Закону № 2262-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність відмови позивачу у призначені пенсії за вислугу років відповідно п. а ст. 12 Закону № 2262-XII.

Із змісту положень ст. 245 КАС України видно, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ст. 245 КАС України.

З матеріалів справи видно, що 31.01.2023 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про призначення пенсії за вислугу років на підставі п. а ст. 12 Закону № 2262-XII. Відповідно, датою звернення позивача про призначення пенсії за вислугу років згідно п. а ст. 12 Закону № 2262-XII є 31.01.2023.

Суд звертає увагу, що в позовній заяві позивач просить поновити його порушене право на отримання пенсії в розмірі, який повинен був визначений на момент звернення.

Враховуючи повноваження суду при вирішенні справи, закріплені в ст. 245 КАС України та протиправність оскаржуваного рішення, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд вважає, що наявні підстави для зобов`язання відповідача призначити та перерахувати позивачу пенсію за вислугу років відповідно п. а ст. 12 Закону № 2262-XII з 31.01.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача виплатити заборгованість з 31.01.2023, суд зазначає, що дана вимога не підлягає задоволенню з огляду на її передчасність, оскільки виплата заборгованості з 31.01.2023 пенсії можлива лише після здійснення призначення пенсії позивачу та чіткого визначення відповідних сум.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд не вирішує питання про відшкодування судових витрат позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72 77, 90, 134, 241 - 246, 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду Чернівецькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно п. а ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області призначити та перерахувати з 31.01.2023 ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно п. а ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників процесу:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, ).

Суддя В.К. Левицький