Справа № 480/10564/23
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Глазько С.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у якій просить:
- визнати бездіяльність Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
- зобов`язати присвоїти військові звання, а саме: «капітан запасу», «майор запасу», «підполковник запасу» та внести відповідні записи до облікових документів.
Ухвалою суду від 02.10.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків поданої позовної заяви протягом 10 днів з моменту отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання суду заяви про поновлення строку на звернення з позовом до суду та доказів на підтвердження того, що позивач не міг дізнатися про порушене право, чи не міг звернутись за захистом порушених прав раніше.
Також, підставою залишення позовної заяви без руху стала її невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України та запропоновано позивачу усунути недоліки, зокрема, уточнити позовні вимоги, зазначити дати щодо присвоєння кожного звання окремо, або у інший спосіб, доступний для розуміння та подальшого виконання рішення суду та надати суду належним чином завірені копії документів, які були долучені позивачем до позовної заяви, а саме: копію листа від 31.05.2023 №3/1653 та копії довідок від 04.05.2023 № 1/1528, від 04.05.2023 № 1/1529.
Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху отримана позивачем 09.10.2023, що підтверджується поштовим повідомленням.
На виконання вимог вказаної ухвали, позивачем надано належним чином засвідчені копії документів, заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивач просить суд:
- визнати бездіяльність Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка полягає у невиконанні Указів Президента України "Про присвоєння військових та спеціальних звань учасникам бойових дій на території інших держав" від 2000, 2006 та 2014 р. та виданих на їх виконання наказів Міністра оборони України № 173 від 18.04.2000, №266 від 21.07.2006, № 160 від 07.03.2014 «Про присвоєння військових звань учасникам бойових дій на території інших держав»;
- зобов`язати присвоїти військові звання, а саме: «капітан запасу» з 18.04.2000, «майор запасу» з 21.07.2006, «підполковник запасу» з 07.03.2014 та внести відповідні записи до облікових документів.
Дослідивши надані документи та заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд зазначає наступне.
Так, позивач у своїй заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду зазначає, що у травні 2023 року він звернувся до Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо присвоєння йому чергових військових звань, відповідно до Указів Президента України «Про присвоєння військових та спеціальних звань учасникам бойових дій на території інших держав» від 2000, 2006 та 2014 років та виданих на їх виконання наказів Міністра оборони України №173 від 18.04.2000, №266 від 21.07.2006, № 160 від 07.03.2014, а саме: «капітан запасу», «майор запасу», «підполковник запасу» та просив внести відповідні записи до облікових документів.
Листом Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31.05.2023 позивачу було відмовлено у присвоєнні звання, оскільки у Сумському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки персонально-якісний військовий облік не ведеться.
Зазначив, що у період з 2000-2014 роки вели свою діяльність військові комісаріати відповідно до Указу Президента України «Про положення про військові комісаріати" від 15.02.1994 № 48-94, постанови КМУ "Про затвердження Положення про військові комісаріати» від 26.09.2001 № 1235 та постанови КМУ «Про затвердження Положення про військові комісаріати» від 03.06.2013 № 389. Зазначені вище нормативно - правові акти визначали діяльність Глухівського ОМВК та Сумського ОВК до моменту затвердження постанови КМУ від 23.02.2022 № 154 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки».
З урахуванням вказаного, зазначив, що він не знав (не мав змоги знати) протягом 2000-2014 років про факт порушення його прав щодо присвоєння військових звань відповідно до Указів Президента України «Про присвоєння військових та спеціальних звань учасникам бойових дій на території інших держав» від 2000, 2006 та 2014 р. та відповідних наказів Міністерства оборони України, оскільки повноваження щодо видання наказів органу військового керівництва та подальшого оповіщення осіб покладені на Глухівський ОМВК та Сумський ОВК.
Також зазначив, що з 25.01.2023 по 28.01.2023 він проходив лікування у Сумській обласній клінічній лікарні, що підтверджується випискою із медичної карти № 592.
Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та доводи, викладені у заяві, вважає, що заява представника позивача про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючі пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З огляду на вказане, дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпритації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.
Як зазначив Верховний Суд в ухвалі від 15.02.2018 по справі №800/499/17, строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Звертаючись з позовом до суду, позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить суд визнати бездіяльність Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка полягає у невиконанні Указів Президента України "Про присвоєння військових та спеціальних звань учасникам бойових дій на території інших держав" від 2000, 2006 та 2014 р. та зобов`язати присвоїти військові звання, а саме: «капітан запасу» з 18.04.2000, «майор запасу» з 21.07.2006, «підполковник запасу» з 07.03.2014, та внести відповідні записи до облікових документів.
Таким чином, звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на протиправну бездіяльність відповідача щодо не присвоєння йому військових звань у 2000, 2006 та 2014 роках, у той же час до суду він звернувся через засоби поштового зв`язку лише 22.09.2023, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого ст. 122 КАС України.
Посилання позивача у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду на звернення до відповідача у 2023 році не може вважатись поважною причиною пропуску звернення до адміністративного суду, оскільки позивач знав (або мав можливість) про порушення своїх прав впродовж 2000-2014 років, утім не скористався своїм правом на звернення до суду у зазначений період.
Окрім того, посилання позивача на те, що він з 25.01.2023 по 28.01.2023 проходив лікування у Сумській обласній клінічній лікарні, що підтверджується випискою із медичної карти № 592, є безпідставними, оскільки зазначений період охоплює лише чотири дні у 2023 році.
Будь-яких інших поважних причин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, позивачем не надано.
Байдужість до своїх прав (права на судовий захист) не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Відтак, беручи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено суду обґрунтованих доводів в підтвердження поважності пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом з урахуванням уточнення позовних вимог, у зв`язку з чим клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.
При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Таким чином, позивачу необхідно вказати інші підстави для поновлення строку та надати відповідні докази.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
1. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - відмовити.
2. Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.
3. Позивачу усунути недоліки уточненої позовної заяви в десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
4. Копію даної ухвали направити особі, що звернулась із позовною заявою.
5. У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню позивачеві.
6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя С.М. Глазько