Справа № 420/28159/23
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея,10,Львів,79016), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65107) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за результатом якого позивач просить:

Визнати протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Львівській області від 13 вересня 2023 року №37 про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу ОСОБА_1 .

Зобов`язати другого Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області як територіального органу Пенсійного фонду України врахувати до складу страхового стажу під час призначення пенсії за віком ОСОБА_1 наступні періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24 серпня 1986 року:

- Навчання в Ждановському металургійному інституті в період з 1981 року по 23 червня 1987 року.

- Роботу в приватному підприємстві «Метбудзбут» в період з 25 червня 2002 року по 18 вересня 2003 року.

Витрати із сплати позивачем судового збору покласти на обох відповідачів солідарно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22 вересня 2023 року позивач отримала в територіальному підрозділі Головного управління Пенсійного Фонду України в Львівській області датоване 13 вересня 2023 року рішення першого відповідача №37 про відмову в призначенні пенсії за віком з огляду на те, що до страхового стажу не враховані період навчання згідно диплому НОМЕР_2 , оскільки він перевищує загальноприйнятий, а також період роботи з 25 червня 2002 року по 18 вересня 2003 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 тому, що відсутня інформація про даний період роботи в індивідуальних відомостях про застраховану особу. Позивач вважає, що відповідачем безпідставно не враховано зазначені в трудовій книжці відомості, а тому оскаржене рішення підлягає скасуванню, а спірні періоди зарахуванню до страхового стажу.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що Оскільки ОСОБА_1 не має достатнього страхового стажу, то вона не має права виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №37 від 13.09.2023, про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є законним та обґрунтованим.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що відмова у призначенні пенсії позивачу є правомірною оскільки згідно вимог ст. 26 Закону № 1058 при досягненні особою віку 60 років, необхідний страховий стаж для призначення пенсії, повинен становити - 30 років, проте документально підтверджений період роботи ОСОБА_1 , що зараховується до страхового стажу становить 26 років 11 місяців 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

06.09.2023 позивач звернувся до Головного управління із заявою про призначення пенсії за віком в порядку Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) та доданими документами.

Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1) визначено, що заява на призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр). Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного екстериторіальності визначається структурний забезпечення за принципом підрозділ органу, що призначає пенсію, та відповідно до п.4.3. Порядку №22- 1 рішення за результатами розгляду заяви поданих документів приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, розгляд документів, наданих для призначення пенсії ОСОБА_1 провадився за принципом «екстериторіальності».

Розглянувши заяву позивача від 06.09.2023 та надані документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято Рішення №37 від 13.09.2023, яким позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону №1058 пенсійний вік становить 60 років.

Вік позивача на дату звернення 59 років 11 місяців 27 днів.

Відповідно до ст. 26 Закону №1058 необхідний страховий стаж становить 30 років.

Страховий стаж позивача становить 26 років 11 місяців 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Вказано, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період навчання згідно диплому ПВ № 742393, оскільки період навчання перевищує загальноприйнятий. Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про період та форму навчання видану на підставі первинних документів;

- роботи 25.06.2002 по 18.09.2003 роки згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки відсутня інформація про даний період роботи в індивідуальних відомостях про застраховану особу. Згідно пункту 2 статті 24 Закону 1058 період страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, a за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивач вважає зазначене рішення необґрунтованим та протиправним, а тому за захистом своїх прав звернулась до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон №1058 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком досягла 60 років. Таким чином, для призначення пенсії позивачу необхідно мати 30 років страхового стажу. Саме відсутність 30 років страхового стажу стала підставою для відмови у призначенні пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону № 1058 питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788), відповідно до ст. 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст.62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктами 1,2,3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відмовляючи в зарахуванні до страхового стажу періоду навчання в Ждановському металургійному інституті, відповідач не врахував, що згідно запису без порядкового номеру за 1981 рік в належній позивачу трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 24 серпня 1986 року, зазначено, що позивач в період з 1981 року по 23 червня 1987 року навчалась в Ждановському металургійному інституті, після закінчення якого отримала диплом № НОМЕР_3 .

Із змісту диплому серії НОМЕР_2 від 06 липня 1987 року вбачається, що позивач в 1981 році поступила в Український загальний політехнічний інститут, а 23 червня 1987 року закінчила повний курс Ждановського металургійного інституту, здобувши кваліфікацію інженера-металурга.

Оскільки наданими позивачем доказами підтверджено період навчання позивача у Ждановському металургійному інституті , суд вважає протиправним незарахування спірного періоду до страхового стажу позивача.

Щодо доводів відповідачів в частині відсутності індивідуальних відомостей про застраховану особу за період з 25 червня 2002 року по 18 вересня 2003 року, суд зазначає наступне.

Згідно ст.1 Закону №1058 страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.ч.1,2,10,12 ст.20 Закону №1058, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Таким чином, на підставі проведеного правового аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини суд дійшов висновку, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

В свою чергу органи Пенсійного фонду України наділені повноваженнями проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Тому наявність сумнівів у відповідача може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу інформації щодо сплати страхових внесків страхувальником у періоди роботи позивача з 25 червня 2002 року по 18 вересня 2003 року не є підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивача періодів його роботи, оскільки позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верхового Суду 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі №482/437/17, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, від 23.03.2020 у справі № 535/1031/16-а та від 09.10.2020 у справі №341/460/17.

Проте, в спірних правовідносинах ГУ ПФУ у Львівській області жодний дій на перевірку зазначених у трудовій книжці НОМЕР_1 відомостей про трудовий стаж ОСОБА_1 не вчиняв, натомість відмовив у зарахуванні вказаних у ній періодів до страхового стажу.

В ході розгляду даної адміністративної справи ГУ ПФУ у Львівській області, всупереч приписам ч.2 ст.77 КАС України, також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості трудової книжки НОМЕР_1 не відповідають дійсності.

Тому суд вважає оскаржене рішення від 13 вересня 2023 року №37 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а періоди роботи за трудовою книжкою НОМЕР_1 підлягають зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 для встановлення права на пенсію по інвалідності.

Згідно ст. 45 Закону №1058 пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За загальним правилом суд не може виходити за межі позовних вимог, тобто не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначив позивач у позовній заяві.

Як роз`яснив Верховний Суд України у п. 3 постанови Пленуму № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення», вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З урахуванням наведеного, суд визнає, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень слід вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Львівській області від 13 вересня 2023 року №37 про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу ОСОБА_1 . Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Львівській області врахувати до складу страхового стажу під час призначення пенсії за віком ОСОБА_1 наступні періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24 серпня 1986 року: навчання в Ждановському металургійному інституті в період з 1981 року по 23 червня 1987 року, роботу в приватному підприємстві «Метбудзбут» в період з 25 червня 2002 року по 18 вересня 2003 року. Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.09.2023 про призначення пенсії за віком в порядку Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та доданими документами з урахуванням висновків суду.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея,10,Львів,79016), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65107) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Львівській області від 13 вересня 2023 року №37 про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79000, ) врахувати до складу страхового стажу під час призначення пенсії за віком ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) наступні періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24 серпня 1986 року: навчання в Ждановському металургійному інституті в період з 1981 року по 23 червня 1987 року, роботу в приватному підприємстві «Метбудзбут» в період з 25 червня 2002 року по 18 вересня 2003 року.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79000, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) від 06.09.2023 про призначення пенсії за віком в порядку Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та доданими документами з урахуванням висновків суду.

Стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань 1073,60 гривень (Одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.) судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко