Справа № 420/22445/23
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивачка просить:

визнати протиправним та скасувати Рішення б/н вiд 24 липня 2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вихідний номер 11572/03-16 вiд 25.07.2023 р., про відмову у зарахуванні до спеціального педагогічного стажу ОСОБА_1 періоду роботи посаді викладача теоретичних дисциплiн Старокозацької дитячої музичної школи Бiлгород-Дністровського району Одеської області з 20 серпня 1990 року по 26 квітня 2022 року та виплати грошової допомоги у розмiрi десяти місячних пенсiй станом на день призначення пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», перiод роботи викладачем теоретичних дисциплін Старокозацької дитячої музичної школи Білгород-Дністровського району Одеської області з 20 серпня 1990 року по 27 квітня 2022 року, день, з якого призначена пенсія за віком (п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), а також нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсiї вiдповiдно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на мою користь витрати по оплаті судового збору.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим. що 21.07.2023 позивачка звернулася до Білгоро-Дністровського об`єднаного управління ПФУ, Одеська область, із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. Відповідно до п. 4.3. р. IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ 25.11.2005 року №22-1 , Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області винесено рішення про відмову у зв`язку з відсутністю спеціального стажу, який дає право на виплату грошової допомоги. Оскільки позивачка працювала в музичній школі, то згідно Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затвердж. постановою КМУ від 04.11.1993 №909, право на призначення пенсії за вислугу років осіб, які працювали в позашкільних навчальних закладах, мають тільки директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Період роботи на посаді викладача в позашкільних навчальних закладах Переліком № 909 не передбачено.

Отже, відповідач вважає, що підстави для зарахування перiоду роботи викладачем теоретичних дисциплін Старокозацької дитячої музичної школи Білгород-Дністровського району Одеської області з 20 серпня 1990 року по 27 квітня 2022 року до спеціального педагогічного стажу та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсій відсутні.

Позивачка не згодна відмовою відповідача у виплаті грошової допомоги, вважає, що має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», має страховий стаж на відповідних посадах, а отже підпадає під дію пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що дає їй право на отримання грошової допомоги при призначення пенсії за віком у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Ухвалою суд від 04.09.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено підготовче засідання на 27.09.2023 о 15:00 годині.

19.09.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління ПФУ в Одеській області, в якому просить відмовити в задоволенні позову, розглядати справу без участі представника ГУ ПФУ. Оскільки позивачка працювала в музичній школі, то згідно Переліку № 909 право на призначення пенсії за вислугу років осіб, які працювали в позашкільних навчальних закладах, мають тільки директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Період роботи на посаді викладача в позашкільних навчальних закладах Переліком № 909 не передбачено.

20.09.2023 надійшов відзив на позовну заяву від ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому також відповідач -1 заперечує проти позовних вимог з аналогічних підстав.

Ухвалою від 27.09.2023 року закрито підготовче провадження. Призначено розгляд справи по суті на 02.11.2023 на 11 год. 00 хв.

02.10.2023 до суду надійшла відповідь на відзив.

12.10.2023 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі від ГУ ПФУ в Миколаївській області.

31.10.2023 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі від ГУ ПФУ в Одеській області.

У зв`язку з неявкою представників сторін в судове засідання 02.11.2023 та враховуючи клопотання сторін про розгляд справи без участі, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

В 1979 році ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступила на стаціонарне навчання до Карагандинського музикального училища, яке закінчила 23 червня 1984 року за спеціальністю «Теорія музики», їй присвоєна кваліфікація викладача ДМШ по сальфеджіо, музичної літератури.

01 вересня 1979 року наказом №175-а по Балхашкому педагогічному училищу Казахської РСР позивачка була призначена концертмейстером. Звільнена з займаної посади 09 вересня 1981 року наказом № 178 від 09.09.1981 року.

Наказом №183 від 20 жовтня 1981 року ОСОБА_1 прийнята на роботу на посаді концертмейстера Карагандинського музичного училища Казахської РСР. Звільнена з займаної посади 25 червня 1984 року наказом №92 від 25 червня 1984 року.

Наказом №151 від 24 серпня 1984 року по Балхашському міському відділу народної освіти позивачка була прийнята на роботу з 27 серпня 1984 року на посаду викладача теоретичних дисциплін Балхашської дитячої музичної школи.

Наказом №157 від 20 серпня 1985 року позивачка з 02 вересня 1985 року переведена на посаду викладача дитячої музичної школи №3, де працювала до 10 січня 1989 року та була звільнена наказом №1 від 02 січня 1989 року по Балхашському міському відділу народної освіти.

З 14 січня 1989 року по 04 вересня 1989 року ОСОБА_1 працювала за трудовим договором керівником музичного гуртка Коростенського будинку культури залізничників Житомирської області (наказ №2 від 14 січня 1989 року про прийом на роботу).

Наказом №45 від 03 вересня 1989 року була звільнена з займаної посади.

Наказом №62 від 05 вересня 1989 року позивачка прийнята на роботу на посаді викладача теоретичних дисциплін Лугинської дитячої музичної школи Житомирської області. Звільнена з посади 03 серпня 1990 року наказом №63 від 03 серпня 1990 року.

Наказом №21 від 20 серпня 1990 року позивачка прийнята на роботу на посаді викладача теоретичних дисциплін Старокозацької дитячої музичної школи Білгород-Дністровського району Одеської області, де працює по теперішній час.

Наведені вище обставини підтверджується трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 від 01 вересня 1979 року; довідкою Старокозацької дитячої музичної школи Білгород-Дністровського району Одеської області №09 від 14 липня 2023 року; дипломом серії НОМЕР_2 від 23.06.1984 року; витягом з Статуту Старокозацької дитячої музичної школи Білгород-Дністровського району Одеської області від 23.05.2018 року; штатним розписом працівників Старокозацької ДМШ за 2022 рік.

Таким чином, станом на 26 квітня 2022 року страховий стаж позивачки складав 42 роки 4 місяці 20 днів, спеціальний педагогічний стаж складав 42 роки 4 місяці 20 днів.

Наведена обставина підтверджується розрахунком страхового стажу, проведеним Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення позивачу пенсії за віком.

У зв`язку з досягненням встановленого законом віку для виходу на пенсію за віком, а саме - 26 квітня 2022 року, позивачка звернулася до Білгород-Дністровського відділу обслуговування громадян Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 27 квітня 2022 року позивачці призначена пенсія за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Наведена обставина підтверджується пенсійним посвідченням позивачки серії НОМЕР_3 від 12.07.2023 року та рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 18 серпня 2022 року, від 25 лютого 2023 року №47 про перерахунок пенсії з даними про розрахунок стажу та заробітку.

21 липня 2023 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Рішенням б/н від 24 липня 2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області позивачу відмовлено у зв`язку з тим, що не виконані умови, які визначають право на виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення.

Підставою відмови стало те, що позивачка з 20 серпня 1990 року по теперішній час працює на посаді викладача Старокозацької дитячої музичної школи, яка за відомчою належністю належить до органів культури, тому даний період не зарахований до спеціального педагогічного стажу.

Вважаючи означене рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про загальнообов1язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-ІV).

Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Оцінюючи доводи відповідача щодо відсутності посади викладача в позашкільних навчальних закладах в переліку постанови №909, суд вказує наступне.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 року №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок №1191). Порядок №1191 визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою КМУ від 04.11.1993 №909.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до пункту 6 вказаного Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону №1058-IV станом на день її призначення.

Згідно з пунктом 7 вказаного Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (надалі - Перелік).

Згідно з розділом 1 «Освіта» цього Переліку право на пенсію за вислугу років мають, зокрема: директори, їх заступники з (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладів.

За приписами статті 28 Закону «Про освіту» від 23.05.1991 року №1060-ХП система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 року №2145- VIII невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Також і статтею 29 Закону «Про освіту» від 23.05.1991 року №1060-ХІІ передбачено, що структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.

Згідно ч.ч.3,4 ст.14 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 року №2145-VIII здобуття позашкільної освіти забезпечується закладами позашкільної освіти різних типів, форм власності та підпорядкування, іншими закладами освіти, сім`єю, громадськими об`єднаннями, підприємствами, установами, організаціями та іншими юридичними і фізичними особами.

Державні заклади позашкільної освіти утворюються центральними органами виконавчої влади та фінансуються за кошти державного бюджету. Інші заклади позашкільної освіти утворюються органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, у тому числі релігійними організаціями, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку, іншими юридичними і фізичними особами, за наявності необхідної матеріально-технічної та науково-методичної бази, педагогічних та інших працівників.

Статтею 4 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22.06.2000 року №1841-ІІІ передбачено, що позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про позашкільну освіту» заклади позашкільної освіти можуть функціонувати у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, станцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, малих академій мистецтв (народних ремесел), малих академій наук, мистецьких шкіл, спортивних шкіл, дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, фізкультурно-спортивних клубів за місцем проживання, фізкультурно-оздоровчих клубів осіб з інвалідністю, спеціалізованих дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, дитячих стадіонів, дитячих бібліотек, дитячих флотилій, галерей, бюро, оздоровчих закладів, що здійснюють позашкільну освіту.

Постановою Кабінету міністрів України від 06.05.2001 року №433 затверджено перелік типів позашкільних навчальних закладів та Положення про позашкільний навчальний заклад.

Згідно п.6 Переліку до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).

Відповідно до ст.21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Суд вважає, що на спірні правовідносини розповсюджується також дія Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963, який відносить посади «викладача», концертмейстера до педагогічних посад.

З огляду на проаналізовані норми законодавства, а також з метою реалізації положень ст. 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, суд вважає, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 876/5312/17 та від 13.02.2019 року у справі №233/4308/17.

Виходячи з наведеного, викладач музичної школи, дитячої музичної школи, є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, а тому стаж його роботи викладачем у перелічених вище закладах, підлягає зарахуванню до спеціального «педагогічного» стажу роботи позивача, тобто до стажу у розумінні п. «е» ст.55 Закону №1788-ХІІ.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до довідки Старокозацької дитячої музичної школи Білгород-Дністровського району Одеської області №09 від 14 липня 2023 року позивачка наказом №21 від 20 серпня 1990 року була призначена на посаду викладача і працює по теперішній час.

З аналізу наведених норм законодавства суд приходить до висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17.

У постанові від 30.01.2019 року у справі №876/5312/17, Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України щодо призначення викладачам у позашкільних навчальних закладах освіти пенсії за вислугу років, визначивши, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, а тому стаж роботи викладачем в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909.

Верховний Суд у постанові від 03 березня 2021 року по справі № 805/3923/18-а аналізуючи норми пенсійного законодавства України, вказав на наступну практику Європейського суду з прав людини, що стосується питанням призначення та перерахунку громадянам пенсії: «Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії» (заява №28342/95), «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.). Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (заява № 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.

Поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11), «С.С. та інші проти Болгарії» (заява № 1365/07).

Згідно з положеннями статті 62 Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Позивачкою надана копія трудової книжки, яка підтверджує вищевикладені обставини про необхідний стаж роботи. Таким чином, страховий стаж позивачки складає 42 роки 4 місяці 20 днів, спеціальний педагогічний стаж складав 42 роки 4 місяці 20 днів.

Наведена обставина підтверджується розрахунком страхового стажу, проведеним Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення позивачу пенсії за віком.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, Верховний Суд, зокрема у постанові від 20.02.2019 (справа № 462/5636/16-а) дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, які підтвердженні належними та допустимими доказами, суд вважає що ОСОБА_1 має право на отримання відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Щодо вимоги про зобов`язання зарахувати до спеціального педагогічного стажу періоду роботи позивача на посаді викладача теоретичних дисциплін Старокозацької дитячої музичної школи Бiлгород-Дністровського району Одеської області з 20 серпня 1990 року по 26 квітня 2022 року, то ця вимога не підлягає задоволенню, оскільки предметом спору є не виплата грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, а не визначення стажу для призначення пенсії, пенсія за віком позивачці вже була призначена у квітні 2022 року і будь-яких заяв щодо її перерахунку позивачка не подавала, спорів щодо обчислення стажу для призначення або перерахунку пенсії між сторонами не виникало.

Оцінюючи вимоги про визнання протиправним та скасування рішення б/н вiд 24 липня 2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у виплаті грошової допомоги та зобов`язання нарахувати і виплатити таку, суд вказує наступне.

Як зазначалось вище, у позивача наявний спеціальний педагогічний стаж на посаді викладача, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років. При цьому позивач до призначення оскаржуваної пенсії, будь-яку не отримував.

Згідно процитованих вище норм, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого, працювали у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок-30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

За таких обставин, суд доходить висновку, що рішення б/н вiд 24 липня 2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у виплаті грошової допомоги є незаконним та підлягає скасуванню, як наслідок, необхідно зобов`язати суб`єкта владних повноважень провести відповідне нарахування та виплату.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування тверджень позивачки щодо протиправної відмови у нарахуванні належної їй виплати.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить до часткового задоволення .

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивачки в сумі 1073 грн. 60 коп., підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення б/н вiд 24 липня 2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги у розмiрi десяти місячних пенсiй станом на день призначення пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсiї відповідно до п. 7.1 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 10.11.2023.

Суддя В.В. Хом`якова