Справа № 380/9330/23
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/9330/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №380/9330/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 02.11.2022 року №08 про відмову ОСОБА_1 у переході на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та перерахувати пенсію на підставі Довідок №170/7.4-22/37 від 26.10.2022 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та №169/7.4-22/37 від 22.10.2022 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби з дня звернення із заявою від 27.10.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.10.2022 позивачка звернулася із заявою про перехід з пенсії по інвалідності по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по Закону України «Про державну службу» в зв`язку із чим просила також здійснити перерахунок пенсії на підставі довідок №170/7.4-22/37 від 26.10.2022 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та №169/7.4-22/37 від 22.10.2022 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Рішенням № 08 від 02.11.2022 ГУ ПФУ в Закарпатській області відмовлено в переведені на пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про державну службу», оскільки на думку ГУ ПФУ в Закарпатській області посада на якій працювала ОСОБА_1 не відноситься до посад державної служби.

Позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у перерахунку пенсії №08 від 02.11.2022 протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

На адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що 27.10.2022 ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо здійснення перерахунку про перехід з пенсії по інвалідності по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по Закону України «Про державну службу».

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийняло рішення про відмову в перерахунку пенсії № 08 від 02.11.2022.

Відповідно до пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VII право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ мають особи, які на день набрання чинності Законом №889-VII (01.05.2016) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, або які на 01.05.2016 мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, також Закон №889-VII не передбачає проведення перерахунків раніше призначених пенсій.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 10.09.1981 та трудової книжки НОМЕР_2 від 01.06.2013 заявниця працювала в Львівській митниці.

Статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХИ визначені категорії посад державних службовців. Посада на якій працювала ОСОБА_1 , не відноситься до посад державної служби, тому позивач не має право на пенсію за Законом України «Про державну службу».

Таким чином, ОСОБА_1 в перерахунку по переходу з пенсії по інвалідності на пенсію по Закону України «Про державну службу» відмовлено, оскільки відсутнє право.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надало суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що позивач звернувся в Головне управління із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а рішення про відмову в такому переведенні приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Згідно даних пенсійної справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку як працююча пенсіонерка, одержувачка пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058 з 14.09.2017.

01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, яким передбачені певні особливості пенсійного забезпечення державних службовців.

Згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №889-VIII на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Закону №889 (на 01.05.2016): - мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України; - займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України.

Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723 лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889, та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону №3723 вік і страховий стаж, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058.

Статтею 25 Закону №3723 визначено сім категорій посад державних службовців, залежно від яких встановлювались ранги державних службовців.

При визначенні права особи на призначення пенсії за Законом №889 слід керуватись записами у трудовій книжці та аналізувати відповідність займаною особою посади посадам, визначеним у статті 25 Закону №3723 та в актах Кабінету Міністрів України.

Основним критерієм, за яким визначається можливість зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

Робота на посадах в органах державної митної служби України зараховується до стажу державної служби особам, яким не присвоювалися спеціальні звання.

Отже до стажу державної служби не зараховується період роботи позивачки на митниці, оскільки позивачці у ці періоди присвоювались персональні та спеціальні звання радника та інспектора митної служби.

Ухвалою судді від 08.05.2023 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, як отримувач пенсії по інвалідності ІІ групи, про що свідчить пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 , видане 06.02.2014.

27.10.2022 року ОСОБА_1 у віці 63 років звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перехід з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

За принципом екстериторіальності було визначено структурний підрозділ органу, що здійснює розгляд заяви про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за іншим законом - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №08 від 02.11.2022, ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії (перехід з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»).

У вказаному рішенні про відмову у перерахунку пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зазначило: «згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 10.09.1981р. та трудової книжки НОМЕР_2 від 01.06.2013р. заявниця працювала в Львівській митниці:

- 19.06.1995 - 31.03.1997 - призначена на посаду старшим інспектором митної служби ЗТМУ (західного територіального митного управління);

- 01.04.1997 - 17.03.2002 - призначена на посаду провідного інспектора ЗРМ (західного регіонального управління);

- 18.03.2002 - 26.08.2002 - присвоєно звання радник митної служби ЗРМ;

- 27.08.2002 - 22.10.2003 - переведена на посаду головного інспектора ЗРМ;

- 23.10.2003 - 12.08.2004 - призначена на посаду провідного інспектора ЗРМ;

- 13.08.2004 - 17.04.2005 - переведена на посаду старшого інспектора ЗРМ;

- 18.04.2005 - 13.03.2006 - призначена на посаду головного інспектора Львівської митниці;

- 14.03.2006 - 31.12.2006 - присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби»;

- 25.01.2007 - 30.04.2008 - призначена на посаду провідним інспектором;

- 04.12.2008 - 31.12.2013 - переведена на посаду головного інспектора;

- 01.01.2014 - 16.01.2014 - присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи» Львівської митниці.

Статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ визначені категорії посад державних службовців. Посада на якій працювала гр. ОСОБА_1 , не відноситься до посад державної служби, тому позивач не має право на пенсію за Законом України «Про державну службу»».

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, як наслідок просить зобов`язати відповідача вчинити певні дії.

Судом частково враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірного рішення з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо).

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі-Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 10 вказаного Закону, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV передбачений порядок переведення з одного виду пенсії, передбаченої цим Законом, на інший. Зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

27.10.2022 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перехід на інший вид пенсії, пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі-Закон №889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016.

Згідно із ст. 90 Закону №889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До 01.05.2016 діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі-Закон №3723-XII).

Згідно із ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно із п. 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Також згідно з пунктом 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Такі ж висновки щодо застосування норм права неодноразово висловлювалися Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26.06.2018 у справі № 676/4235/17, від 03.07.2018 у справі №265/3709/17, від 19.03.2019 у справі №357/1457/17, від 15.08.2019 у справі №676/6166/17, від 01.04.2020 у справі №607/9429/17, від 02.04.2020 у справі №687/545/17 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі №822/524/18.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно із ч. 18 ст. 37 Закону №3723-ХІІ, період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Спеціальним законом, що визначає статус працівників митної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності є Митний кодекс України.

Стаття 154 Митного кодексу України від 12.12.1991 передбачала, що службовим особам митних органів України присвоюються персональні звання відповідно до займаних посад і стажу роботи.

Згідно із ст. 430 Митного кодексу України від 11.07.2002 № 92-ІV (який набрав чинності з 01.01.2004) пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу». Пенсійне забезпечення працівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, які не є посадовими особами, здійснюється на загальних підставах відповідно до законодавства України про пенсійне забезпечення.

Статтею 407 Митного кодексу України від 11.07.2002 № 92-ІV передбачено, що посадовими особами митної служби України є працівники митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, на яких цим Кодексом та іншими законами України покладено здійснення митної справи, організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і яким присвоєно спеціальні звання.

Згідно із ст. 569 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Особи, вперше прийняті на службу до митних органів на посади, які передбачають виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, приймають Присягу державних службовців, якщо раніше вони не приймали такої Присяги.

Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Абзацом 1 ч.1 ст.588 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VІ передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», були передбачені і Митним кодексом України від 12.12.1991.

Системний аналіз наведених норм права, чинних як у період проходження державної служби так і станом на день звернення позивача із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший дає підстави стверджувати, що посадові особи митних органів є державними службовцями, а тому періоди роботи (служби) в митних органах зараховуються до стажу державної служби, що дає право на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Згідно із ч. 2 ст. 46 Закону України «Про державну службу» №889-VIIІ до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Так, п.1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), який діяв на час проходження позивачем служби, регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Пунктом 2 Порядку №283 було передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у ст.25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Кабінетом Міністрів України відповідно до постанови від 25.03.2016 №229 затверджений Порядок обчислення стажу державної служби (далі - Порядок №229), пунктом 4 якого передбачено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема серед іншого, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Суд відзначає, що до набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889 порядок обчислення державної служби визначався постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, якою затверджено Порядок обчислення стажу державної служби.

Таким чином, у спірному випадку необхідно застосовувати норми Порядку №283, а саме пункту 2 вказаного порядку згідно з яким до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, «на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю».

Матеріалами справи підтверджується, що фактичною підставою для відмови позивачу у призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є відсутність у нього права на призначення пенсії за Законом України «Про державну службу» №3723-XII, оскільки посади в митних органах не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, тому періоди роботи в митних органах не зараховані до стажу державної служби ОСОБА_1 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №08 від 02.11.2022 відмовлено в переході на пенсію за іншим законом, оскільки посада на якій працювала ОСОБА_1 не відноситься до посад державної служби, тому не має право на пенсію за Законом України «Про державну службу».

При цьому судом встановлено, що відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 , в трудовій книжці відображені наступні періоди роботи в митних органах, які були невраховані працівниками Пенсійного фонду до стажу державної служби, а саме:

- 19.06.1995 призначена на посаду інспектора служби ІС та А Західного територіального митного управління (номер запису 5);

- 17.09.1996 призначена старшим інспектором відділу інформатики, статистики та аналізу Західного територіального митного управління (номер запису 6);

- Західне територіальне митне управління ліквідоване. Правонаступником визначена Західна регіональна митниця Державної митної служби України (Указ Президента України від 29.11.1996 №1145/96) (номер запису 7);

- 31.03.1997 звільнена з посади в зв`язку з ліквідацією Західного територіального митного управління на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (номер запису 8);

- 01.04.1997 призначена на посаду провідного інспектора Західної регіональної митниці (номер запису 9);

- 30.01.1998 присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби ІІ рангу» (номер запису 10);

- прийняла присягу державного службовця 20.11.1995 (номер запису - 11);

- 01.03.2000 присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби І рангу» (номер запису 12);

- 18.03.2002 присвоєно персональне звання «Радник митної служби ІІІ рангу» (номер запису 13);

- 27.08.2002 переведена на посаду головного інспектора Західної регіональної митниці (номер запису 14);

- 23.10.2003 призначена на посаду провідного інспектора Західної регіональної митниці (номер запису 15);

- 01.04.2004 присвоєно спеціальне звання «Інспектор митної служби І рангу» (номер запису 16);

- 13.08.2004 переведена на посаду старшого інспектора Західної регіональної митниці (номер запису - 17);

- 17.04.2005 звільнена згідно із п. 5 ст. 36 КЗпП України в порядку переведення в Львівську митницю (номер запису 18);

- 18.04.2005 призначена на посаду старшого інспектора аналітичного відділу відділення по боротьбі з контрабандою та порушеннями митних правил (номер запису 19);

- 30.09.2005 переведення на посаду старшого інспектора відділу організаційної та інформаційно-аналітичної роботи служби митної варти та боротьби з контрабандою (номер запису 20);

- 26.12.2005 назву відділу змінено на «Службу боротьби з контрабандою та митної варти» (номер запису 21);

- 24.01.2006 переведена на посаду головного інспектора відділу організаційної та інформаційно-аналітичної роботи служби боротьби з контрабандою та митної варти (номер запису 22);

- 14.03.2006 присвоєно персональне звання «Радник митної служби ІІІ рангу» (номер запису 23);

- 31.12.2006 звільнена з займаної посади згідно із п. 5 ст. 36 КЗпП України в порядку переведення в Західну регіональну митницю (номер запису 24);

- 01.01.2007 призначена на посаду головного інспектора відділу взаємодії з митними органами зарубіжних країн служби по боротьбі з контрабандою та митної варти Західної регіональної митниці (номер запису 25);

- 30.04.2008 звільнена з займаної посади згідно із п. 5 ст. 36 КЗпП України у порядку переведення у Львівську митницю (номер запису 26);

- 01.05.2008 призначена на посаду провідного інспектора відділу організаційної та аналітичної роботи служби митної варти та організації боротьби з порушеннями митного законодавства Львівської митниці (номер запису 27);

- 04.12.2008 переведена на посаду головного інспектора відділу організаційної та аналітичної роботи служби митної варти та організації боротьби з порушеннями митного законодавства, як така, що успішно пройшла стажування (номер запису 28);

- 05.06.2009 переведена на посаду головного інспектора відділу організаційно-контрольної роботи служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил (номер запису 29);

- 10.05.2012 переведена на посаду головного інспектора відділу дізнання та провадження у справах про порушення митних правил служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил (номер запису 30);

- 08.10.2012 переведена на посаду головного інспектора аналітичного відділу служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил (номер запису 31);

- Згідно із постановою КМУ від 20.03.2013 №229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів» Львівську митницю приєднано до Львівської митниці Міндоходів, яка визначена правонаступником Львівської митниці ДМСУ;

- 01.06.2013 переведена на посаду головного інспектора оперативно-аналітичного відділу Управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Львівської митниці Міндоходів (номер запису 32);

- 05.06.2013 присвоєно 12 ранг державного службовця (номер запису 33);

- 28.10.2013 переведена на посаду головного державного інспектора оперативно-аналітичного відділу управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями (номер запису 34);

- 01.01.2014 присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи ІІІ рангу» (номер запису 35);

- 16.01.2014 звільнена із займаної посади за власним бажанням, відповідно до ст.38 КЗпП України у зв`язку з набуттям ІІ групи інвалідності, та виходом на пенсію (номер запису 36).

Суд зазначає, що в трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 належним чином відображені періоди роботи на посадах в митних органах, які відносяться до державної служби починаючи з 1995 року по 2014 рік, однак, зазначені періоди не зараховані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області до стажу державної служби.

Згідно із ч. 18 ст. 37 Закону №3723-ХІІ, період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Системний аналіз наведених норм права, чинних як у період проходження державної служби так і станом на день звернення позивача із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший дає підстави стверджувати, що посадові особи митних органів є державними службовцями, а тому періоди роботи (служби) в митних органах зараховуються до стажу державної служби, що дає право на пенсію відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII.

Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє дотепер, визначено, що посадові особи державної митної служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ.

Вказане підтверджується також положенням п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про державну службу» №889-VIII, згідно з яким до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

З огляду на вказане, суд критично оцінює посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на те, що посади на яких працювала ОСОБА_1 не відноситься до посад державної служби, а тому не має право на пенсію за Законом України «Про державну службу», оскільки суд в ході розгляду справи встановив, що нормами Митного кодексу України та ст. 46 Закону України «Про державну службу» №889-VIII передбачено, що період роботи в митних органах зараховується до стажу державної служби.

Тому періоди роботи позивача в митних органах з 19.06.1995 по 16.01.2014 підлягають зарахуванню до стажу державної служби, а доводи відповідачів про те, що стаж роботи в митних органах не може бути зарахований як стаж державного службовця за наявності присвоєння спеціальних звань, є безпідставними не узгоджуються з наведеними нормами Законів та нормативно-правових актів.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення № 08 від 02.11.2022 прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо обґрунтування позивачем позовних вимог в частині зарахування періоду роботи з 10.09.1981 по 16.06.1995 на Львівському науково-дослідному радіотехнічному інституті, суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні № 08 від 02.11.2022 прийнятому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області не зазначається, про те, що вказаний період був зарахований до стажу державної служби, чи навпаки, що відмовлено в зарахуванні зазначеного періоду до стажу державної служби. В оскаржуваному рішенні № 08 від 02.11.2022 взагалі не зазначено про період роботи з 10.09.1981 по 16.06.1995 у Львівському науково-дослідному радіотехнічному інституті.

В рішенні № 08 від 02.11.2022 не зазначено який страховий стаж та стаж державної служби наявний у позивача, у зв`язку з чим, суд вважає, що зазначені вимоги є передчасними, оскільки сторонами не долучено до матеріалів справи будь-які докази, які вказують на те, що період роботи з 10.09.1981 року по 16.06.1995 року зарахований або незарахований до стажу державної служби позивача.

Позовна вимога про переведення на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та перерахування пенсії на підставі довідок №170/7.4-22/37 від 26.10.2022 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та №169/7.4-22/37 від 22.10.2022 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби з дня звернення із заявою від 27.10.2022 також не підлягає задоволенню, враховуючи вищезазначене обґрунтування.

Згідно із ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

На підставі аналізу наведених вище норм, ураховуючи положення Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та від 10.12.2015 №889-VIII, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 02.11.2022 № 08 про відмову ОСОБА_1 у переході на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.10.2022 про перехід з пенсії по інвалідності по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ зарахувавши до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців період роботи в митних органах з 19.06.1995 по 31.03.1997, з 01.04.1997 по 17.04.2005, з 18.04.2005 по 31.12.2006, з 01.01.2007 по 30.04.2008, з 01.05.2008 по 16.01.2014 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З цих же по суті підстав, судом не враховуються заперечення відповідачів.

Відповідно позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач згідно з ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору та ним не понесені витрати, пов`язані з розглядом справи, враховуючи приписи ст. 139 КАС України, судові витрати у справі не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, площа Народна, буд. 4, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 02.11.2022 №08 про відмову ОСОБА_1 у переході на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) від 27.10.2022 про перехід з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ зарахувавши до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців період роботи в митних органах з 19.06.1995 по 31.03.1997, з 01.04.1997 по 17.04.2005, з 18.04.2005 по 31.12.2006, з 01.01.2007 по 30.04.2008, з 01.05.2008 по 16.01.2014 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп. 15.5. п. 15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення суду складено в повному обсязі 09.11.2023.

Суддя Гавдик З.В.