Справа № 160/1070/22
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2023 року Справа № 160/1070/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидоренко Д.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
Обставини справи: 18.01.2022 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні із розрахунку 781,30 грн. у день за період з 17.09.2020 по 27.12.2021 терміном 466 календарних днів у сумі 364085,80 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу з 10.07.2012 року по 16.09.2020 року за контрактом у військовій частині НОМЕР_4 , яка знаходиться на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 . Позивач виключено зі списків особового складу частині та всіх видів забезпечення наказом віл 16.09.2020 №179. При звільненні з військової служби позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення та грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій. Фактично остаточний розрахунок відповідач здійснив 28.12.2021 на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою суду від 14.02.2022 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою суду від 01.06.2022 року заяву представника Військової частини НОМЕР_2 про зупинення провадження в адміністративній справі задоволено, зупинено провадження в адміністративній справі №160/1070/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, до Указу Президента України про закінчення воєнного стану в Україні.
Ухвалою суду від 23.10.2023 року поновлено провадження в адміністративній справі №160/1070/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Витребувано у Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) відомості щодо загального розміру належних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) при звільненні виплат (різні види виплат без урахування судових проваджень) та розрахунок суми виплати на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 року у справі №160/2212/21 та відомості щодо розміру середньоденного грошового забезпечення.
06.11.2023 року від відповідача надійшли витребувані судом документи.
Станом на 09 листопада 2023 року відповідь на відзив від позивача на адресу суду не надходила.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 16.09.2020 року №179 «По стройовій частині», Полковника ОСОБА_1 , колишнього начальника відділу радіаційного, хімічного, біологічного захисту управління оперативного забезпечення штабу, звільненого наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 11 вересня 2020 року №282 у відставку, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", підпунктом "б" (за станом здоров`я), з правом носіння військової форми одягу, з 16 вересня 2020 року виключити із списків особового скла, частини, всіх видів забезпечення та, направити для зарахування на військові облік до Сєвєродонецького міського військового комісаріату Луганськ області.
Вислуга років у Збройних Силах становить: загальна - 27 років (06 місяців 07 днів, календарна - 26 років 01 місяць 15 днів, пільгова - 01 рік 04 місяці 22 дні.
Виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 35% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, надбавку за роботу умовах режимних обмежень у розмірі 15% до посадового окладу за період 01 вересня по 16 вересня 2020 року.
Припинити доступ до роботи з відомостями, що містять держави таємницю.
Щорічну основну відпустку за 2020 рік використав в кількості 15 діб, грошову допомогу для оздоровлення отримав.
Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону У країн "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей виплатити грошову компенсацію за 30 діб невикористаної щорічної основне відпустки за 2020 рік.
Виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, на підставі - Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ від 07.06.2018 №260 та пункту 6 наказу МОУ від 18.02.2020 №45 за 2020 рік в сумі 1480 грн.
Згідно з пунктом 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, виплатити компенсацію за невикористаних 84 (вісімдесят чотири) календарних дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2015-2020 роки.
Виплатити грошову компенсацію замість речового майна на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 18 червня 2020 року №721 в сумі 118028 (сто вісімнадцять тисяч двадцять вісім) гривень 08 копійок.
Виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до розділу XXXII пункту 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 за 26 (двадцять шість) календарних років.
Військові перевізні документи на проїзд військовослужбовця, членів його сім`ї та перевезення домашніх речей не видавались.
Житлом при військовій частині НОМЕР_4 не забезпечений.
Підстава: витяг із наказу ГК ЗСУ (по особовому складу) від 11.09.2020 №282 (вих.УП.№3088 від 16.09.2020), посвідчення УБД серія НОМЕР_5 , обхідний лист.
Військова частина НОМЕР_4 знаходиться на фінансовому забезпеченні з військовій частині НОМЕР_2 з 01.01.2020 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 року у справі №160/2212/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/97795202) позов ОСОБА_1 задоволено, а саме:

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_4 у відношенні до ОСОБА_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_4 .

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.11.2021 року у справі №160/2212/21 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_4 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року в адміністративній справі №160/2212/21 - повернуто заявнику.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 року у справі №160/2212/21 відповідачем 28.12.2021 року виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. в сумі 84638,65 грн. Зазначене сторонами не заперечується.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.09.2020 по 27.12.2021 року включно, останній звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд зазначає наступне.

Згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 року у справі №160/2212/21, судом зазначено, що «Таким чином, проаналізувавши вищенаведені норми законодавства та встановлені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що під час проходження військової служби ОСОБА_1 мав право на індексацію її грошового забезпечення, яка Військовою частиною НОМЕР_6 не нараховувалась та не виплачувалась позивачеві за період з 01.12.2015р. по 28.02.2018 р. протиправно, у зв`язку з чим бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачеві індексації грошового забезпечення за час проходження ним військової служби у Військовій частині НОМЕР_6 в період з 01.12.2015р. по 28.02.2018р., підлягає визнанню судом протиправною.».

Днем звільнення є останній робочий день, який відповідним чином обліковується та оплачується на рівні звичайного робочого дня (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 по справі №821/1226/16). Саме у цей день ( день звільнення або день виключення зі списків частини для військовослужбовців) на підставі ст. 116 КЗпП України роботодавець повинен виплатити звільненому працівнику всі суми, що належать йому від підприємства.

Згідно з наказом позивач виключений зі списків особового складу ВЧ та всіх видів забезпечення з 16.09.2020, отже у цей день з ним повинен був бути проведений остаточний розрахунок, тоді як 17.09.2020 є днем початку періоду невиплати.

Обчислення середнього заробітку за період затримки розрахунку проводиться із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Абзацом 3 п. 2 Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. За правилами п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже, згідно з чинним законодавством нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовцям проводиться шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім грошовим забезпеченням.

Згідно з виписки по картковому рахунку позивача відповідач індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. в сумі 84638,65 грн. виплатив 28.12.2021 року.

Відповідно до довідки про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з липня 2020 року по серпень 2020 року наданої відповідачем, грошове забезпечення позивача складає за липень 2020 року 24220,25 грн. (31 робочий та відпрацьований день), за серпень 2020 року 24220,25 грн. (31 робочих та відпрацьованих днів), отже середньоденне грошове забезпечення позивача становить 781,30 грн. (нараховане грошове забезпечення/ 62).

Враховуючи приписи ст. 117 КЗпП України (в редакції на час виникнення спірних відносин) позивачу належить до виплати компенсація у вигляді середнього заробітку за період тривалістю 466 календарних дні. Сума, визначена відповідно до ст. 100 Порядку становить: 781,30 грн. (середньоденне грошове забезпечення позивача) * 466 (кількість днів затримки розрахунку) = 364085,80 грн.

У той же час, Верховний Суд у постанові від 30.11.2020 у справі №480/3105/19 щодо аналогічних правовідносин визначив інший механізм розрахунку розміру компенсації, зазначивши, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення повинне залежати від розміру недоплаченої суми.

Зменшуючи розмір відшкодування, Верховний Суд враховує таке (пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 у справі № 761/9584/15-ц): розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Верховний Суд застосував критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, та принцип пропорційності суми виплати, яка повинна залежати від того, яку частку у відсотковому відношенні сума виплаченої заборгованості становить у складі усіх належних працівнику на дату звільнення виплат.

При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Застосовуючи цей механізм, суд з матеріалів справи встановив, що загальний розмір належних позивачу при звільненні виплат склав 419197,40 грн. (різні види виплат без урахування судових проваджень, витяг з роздавальної відомості №20/5 на виплату грошового забезпечення при звільненні).

Також на виконання рішення суду, про яке зазначається вище, позивачу нараховано 85927,87 грн. (індексація), яка не була виплачена на дату звільнення.

Таким чином, загальний розмір нарахованих коштів, які позивач повинен був отримати під час розрахунку при звільненні становить 419197,40 грн. + 85927,87 грн. = 505125,27 грн.

Сума перерахованої індексації 106376,64 грн. становить 17 % відносно розміру усіх належних виплат. З огляду на це, виходячи з принципу пропорційності позивачу необхідно виплатити 61894,59 грн., які становлять 17 % від 364085,80 грн. (розрахованих згідно з Порядком № 100).

Оскільки відповідач не спростував право позивача на отримання коштів за час затримки розрахунку при звільненні, позов підлягає частковому задоволенню.

Також судом встановлено, що в позовній заяві, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Вирішуючи клопотання, суд виходить із того, що 29.12.2021 між ОСОБА_1 (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Модум» (виконавець) укладено договір про надання правничої допомоги №01/29-12, відповідно до пункту 1.2 якого виконавець зобов`язується надати клієнту визначені цім договором послуги щодо захисту інтересів останнього в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в адміністративних, апеляційних адміністративних, касаційному судах України з питання стягнення невиплаченої індексації грошового забезпечення військовослужбовця, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій та інших соціальних виплат належних військовослужбовцю.

Згідно із пунктом 3.1 договору послуга, передбачена предметом цього договору, оплачується клієнтом виконавцю в порядку та на умовах, визначених у додатковій угоді № 1 до цього договору.

Пунктом 1 додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої допомоги №01/29-12 від 29.12.2021 сторони домовилися, що вартість послуг з представництва інтересів у суді першої та апеляційної з питання стягнення середнього заробітку при звільненні складає 8000 грн.

Відповідно до акту виконаних послуг від 15.01.2022р. до договору про надання правничої допомоги №01/29-12 від 29.12.2021, виконавцем в інтересах клієнта, згідно договору, у повному обсязі виконано зобов`язання:

1) надання консультацій та узгодження правової позиції ;

2) опрацювання нормативно-правових актів з приводу соціального і правового захисту військовослужбовців;

3) складання позовної заяви.

Сторони домовились, що вартість виконаних робіт згідно умов договору становить 8000 грн.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, 1) розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; 2) вказані витрати повинні перебувати у безпосередньому причинному зв`язку із наданням правової допомоги у конкретній справі, а їх розмір повинен бути розумним.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд доходить висновку, що позивачем не надано доказів оплати послуг адвоката.

Акт виконаних послуг також не містить посилань на те, що правова допомога позивачу була надана саме в межах справи про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, як то передбачено додатковою угодою.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, не доведено понесення витрат в розмірі 8000 грн. саме в межах розгляду даної адміністративної справи, що унеможливлює вирішення питання про відшкодування витрат на користь позивача.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 08.05.2018 у справі № 810/2823/17, від 15.05.2018 у справі № 821/1594/17, від 22.05.2018 у справі № 826/8107/16, 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, від 26.09.2018 у справі № 826/14072/17, від 24.01.2019 у справі № 716/155/17, від 22.04.2019 у справі № 806/2143/18, 07.05.2020 у справі № 820/4281/17, від 11.06.2020 у справі № 821/227/17.

Враховуючи вище викладене, зазначене клопотання задоволенню не підлягає.

Оскільки, позивач на підставі п.13 ч. 1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, у зв`язку з чим розподіл судових витрат у вигляді присудження сплаченого позивачем судового збору за звернення до суду із позовною заявою, відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 61894,59 грн. грн. (з вирішенням питання утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів відповідно до вимог закону).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко