Справа № 320/13966/23
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 року № 320/13966/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України в місті Києві в призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв?язку з втратою годувальника за заявою №2600-0206-8/158359 від 01.12.2022;

-зобов?язати Головне управління пенсійного фонду України в місті Києві призначити ОСОБА_1 , пенсію по втраті годувальника з моменту подання заяви з 15.11.2022.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Після смерті останнього, позивача звернулась до відповідача із заявою про переведення її із пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. Проте, відповідачем відмовлено у переведенні. Позивач вказує, що нею надано всі документи, проте, відповідачем відповідні документи не враховано, що і стало причиною відмови у переведенні на пенсію по втраті годувальника. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач своїм правом на відзив не скористався.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 01.05.2023 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01.10.1983 року по день смерті чоловіка.

Захворювання чоловіка, яке призвело до його смерті, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується експертним висновком центральної міжвідомчої комісії МОЗ та МНС України від 18.09.2020 №1372.

Після смерті чоловіка, позивачка звернулась до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50% пенсії померлого годувальника з урахуванням заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження.

До заяви додано:

- копію паспорта;

- копію картки платника податків,

- свідоцтво про смерть чоловіка позивачки, серії НОМЕР_1 видане 12.02.2014;

- свідоцтво про шлюб

- трудову книжку ОСОБА_1 ;

- довідку про спільне проживання.

На момент смерті чоловіка, позивачка не проводила трудову діяльність, так як з 24.12.202 по 31.05.2019 здійснювала догляд за особою, яка досягла 80 років (перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення Борзнянської РДА та отримувала компенсаційні виплати, о підтверджується довідкою Борзнянської РДА Чернігівської області від 22.10.2020 №2895).

За винятком компенсаційних виплат від управління соціального захисту населення Борзнянської РДА пенсія ОСОБА_2 була постійним і основним джерелом надходжень сім`ї.

Проте, відповідачем відповідні документи, які надано позивачем до заяви, враховано не було, що стало підставою для прийняття спірного рішення, оформленого листом від 01.12.2022 №2600-0206-8/158359 про відмову у переході на пенсію по втраті годувальника. Вказано, що документи годувальника про стаж, заробітну плату, посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС подані в копіях. Документи про перебування на утриманні померлого годувальника (спільного проживання з годувальником) на момент його смерті та довідка МСЕК про встановлення інвалідності годувальника відсутні.

Не погодившись з таким рішенням, позивачка звернулась за захистом порушеного права до суду.

V. Норми права, які застосував суд

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України від 09.07.2002 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058 передбачено, що призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно зі статтею 36 закону №1058 батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині 2 цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

VI. Оцінка суду

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій (далі -Порядок №22-1).

Пунктом 2.3 Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) особи, якій призначається пенсія (надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків), та померлого годувальника (надається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або документ, що посвідчує особу, зазначений у пункті 2.9 цього розділу, якій призначається пенсія;

3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;

4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин;

5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів, закладів освіти за кордоном про те, що особи, зазначені в абзаці 2 пункту 2 частини 2 статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) документи про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) відомості про місце проживання;

9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).

Суд зазначає, що зазначений перелік документів є вичерпним.

Відповідно абз. 2 п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви про переведення з одного виду пенсії на інший приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно пункту 1.8. Порядку № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що позивачка надала разом з заявою про перерахунок - перехід на інший вид пенсії подано в скановані примірники документи : довідка про присвоєння ідентифікаційного номера ( ОСОБА_1 ), довідка про присвоєння ідентифікаційного номера ( ОСОБА_2 ), паспорт громадянина України ( ОСОБА_1 ), паспорт громадянина України ( ОСОБА_2 ), свідоцтво про шлюб, свідоцтво про смерть, експертний висновок центральної міжвідомчої комісії МОЗ та МНС України від 18.09.2020 №1372 (довідка МСЕК), пенсійне посвідчення ( ОСОБА_1 ), пенсійне посвідчення ( ОСОБА_2 ), трудова книжка ( ОСОБА_1 ), посвідченням дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого пов?язана з Чорнобильською катастрофою №000866T, посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_2 та вкладки № НОМЕР_3 до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, наказ про відрядження від 12.05.1986 №39/к, лист ПАТ «Київметробуд» Автобаза від 24.04.2014 №32 разом з довідкою ПАТ «Київметробуд» Автобаза від 14.04.2014 №01, довідка «Київметробуд» від 12.02.1992 №16, довідка ПАТ «Київметробуд» від 16.01.2011 №65-ВК, протокол засідання комісії з питань трудових спорів від 27.02.2003.

Відповідно до матеріалів справи, суд вважає, що позивачка подала заяву про переведення з одного виду пенсії на інший та всі необхідні документи, як того вимагає п. 4.1 Порядку №22-1.

Відмовляючи позивачці, відповідач вказав, що документи годувальника про стаж, заробітну плату, посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС подані в копіях. Документи про перебування на утриманні померлого годувальника (спільного проживання з годувальником) на момент його смерті та довідка МСЕК про встановлення інвалідності годувальника відсутні.

Однак, суд не може погодитись з позицією відповідача,оскільки чинними нормами законодавства не передбачено обов`язку особи, яка звертається за призначенням пенсії у разі втрати годувальника, доводити наявність підстав для призначення пенсії померлому (годувальнику).

Крім того, суд наголошує, що право померлого чоловіка ОСОБА_2 на державну та додаткову пенсії відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено судом ( справа №2-а-3306/09) та відповідно до ст. 78 КАС України, доказуванню не підлягають.

Після смерті ОСОБА_2 , пенсію по втраті годувальника, на підставі постанови Подільського районного суду міста Києва від 18.05.2015 у справі №757/178/15-а, отримувала рідна з позивачкою дочка, яку вона отримувала до закінчення навчання у вищому навчальному закладі.

Таким чином, судом вже встановлювався факт роботи ОСОБА_2 у зоні відчуження з 08 по 09 травня 1986 року та з 11 по 12 травня 1986 та факт отримання ним пенсії по інвалідності 2 групи в розмірі відшкодування фактичних збитків з Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Посилання відповідача на відсутність оригіналів документів про стаж, заробітну плату, посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС померлого годувальника, а також відсутність довідки МСЕК про встановлення інвалідності годувальника суд до уваги не приймає, оскільки відповідач ставить під сумнів законність своїх же дій при призначенні пенсії померлому годувальнику відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, судом встановлено, що позивачкою надано всі документи, які необхідно для переведення її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Відповідно до частини статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо підстав відмови у переведенні позивачки на пенсію по втраті годувальника, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

VII. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

VIII. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачкою сплачено судового збору 1073,60 грн.

Оскільки адміністративний позов підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

визнати протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України в місті Києві в призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв?язку з втратою годувальника за заявою №2600-0206-8/158359 від 01.12.2022;

Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), пенсію по втраті годувальника з моменту подання заяви з 15.11.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення -08.11.2023