Справа № 525/486/23
Суддя: Прасол Я. В.
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/486/23
Провадження №2-а/525/11/2023 Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.11.2023 селище Велика Багачка
Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Прасол Я.В.,
секретаря судових засідань Фесенко Ю.А.,
з участю представників позивача адвокатів Приліпко І.Л., Кулик А.І.,
представника відповідача Бодак М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Приліпко Ірина Леонідівна, до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України,
Позивач ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Приліпко І.Л. 04.05.2023 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач у справі ОСОБА_1 є керівником ТОВ «Білагро», за яким зареєстровані транспортні засоби марки «ВАРЗ МБ-3344К-15» днз НОМЕР_1 та «ВАРЗ МБ-3344К-15» днз НОМЕР_2 .
Постановою серії АА №00006709 від 23.03.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 8500 грн. за те, що 03.03.2023 о 13 год. 32 хв. на а/д М-22 км 74 + 810 транспортний засіб «ВАРЗ» днз НОМЕР_1 рухався із перевищенням загальної маси транспортного засобу на 9,385% (2,44 т) при дозволеній максимальній фактичній масі 26т.
Не оспорюючи фактичних обставин справи, позивач посилається на незаконність винесених постанов, з посиланням на Постанову КМУ №1217 від 28.10.2022 «Про внесення зміни до пункту 22.5 Правил дорожнього руху», яка набрала чинності 02.11.2022.
Зазначає, що з метою забезпечення обороноздатності держави, здійснюючи заходи правового режиму воєнного стану, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», виконуючи доручення Оперативного штабу з оборони Миргородського району Миргородської районної військової адміністрації Полтавської області, Білоцерківська сільська рада Миргородського району Полтавської області звернулася до підприємства ТОВ «Білагро», керівником якого є позивач, з проханням надати добровільну, посильну безоплатну допомогу та здійснити перевезення піску та щебеню для забезпечення захисту об`єктів критичної інфраструктури держави.
ТОВ «Білагро» в інтересах Оперативного штабу з оборони Миргородського району Миргородської районної військової адміністрації Полтавської області транспортними засобами марки «ВАРЗ МБ-3344К-15» днз НОМЕР_1 та «ВАРЗ МБ-3344К-15» днз НОМЕР_2 , 15.02.2023, 16.025.2023, 17.02.2023, 22.02.2023, 23.02.2023, 27.02.2023, 02.03.2023, 03.03.2023, 06.03.2023, 07.03.2023, здійснюючи рух дорогою М-22, перевозило пісок та щебінь з метою забезпечення захисту об`єктів критичної інфраструктури держави та обороноздатності держави.
ОСОБА_1 , як керівник ТОВ «Білагро», з метою звільнення від адміністративної відповідальності звернувся до відповідача зі скаргою.
Листом Укртрансбезпеки від 13.04.2023, який був отриманий позивачем 21.04.2023, повідомлено позивача про залишення оскаржуваних постанов без змін, а скарги без задоволення.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати спірні постанови протиправними та скасувати їх.
Також позивач при зверненні до суду просив поновити йому строк на звернення до суду з адміністративними позовами.
Ухвалою суду від 05.05.2023 поновлено позивачу ОСОБА_1 строк на оскарження постанов по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00006236 від 10.03.2023, серії АА №00006237 від 10.03.2023, серії АА №00006465 від 17.03.2023, серії АА №00006327 від 14.03.2023, серії АА №00006289 від 14.03.2023, серії АА №00006332 від 14.03.2023, серії АА №00006290 від 14.03.2023, серії АА №00006436 від 16.03.2023, серії АА №00006464 від 17.03.2023, серії АА №00006569 від 21.03.2023, серії АА №00006662 від 22.03.2023, серії АА №00006709 від 23.03.2023, серії АА №00006841 від 28.03.2023, серії АА №00006862 від 28.03.2023; відкрито спрощене позовне провадження по справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку ст. 286 КАС України, розгляд справи призначено на 11.05.2023, відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками, роз`яснено порядок та строки подання відзиву на позов.
Розгляд справи неодноразово відкладався, з поважних причин.
17.05.2023 представником відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Бодак М.В. подано відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідач повністю заперечує проти заявленого ОСОБА_1 позову, просить у його задоволенні відмовити. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача посилається на те, що оскаржувані постанови прийняті відповідно до положень чинного законодавства. Факти вчинення позивачем адміністративних правопорушень належним чином зафіксовані. Крім того, зазначає, що факт допущення перевищення встановлених габаритно-вагових норм позивачем не оспорюється. Посилання позивача на те, що у період з 15.02.2023 по 07.03.2023 ним здійснювалися перевезення вантажів з метою використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування є безпідставним, оскільки військові адміністрації не є військовим командуванням, а є лише органом, якому надано право запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану спільно з органами військового командування, тобто участь військового командування у прийняття рішень є обов`язковою. Також стороною позивача не надано доказів щодо прийняття рішень Оперативного штабу з оборони Миргородського району Миргородської РВА Полтавської області в частині залучення ТОВ «Білагро» у період з 15.02.2023 по 07.03.2023 для здійснення перевезень.
У судовому засіданні представники позивача адвокати Приліпко І.Л. та Кулик А.І. позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити.
Представники відповідача Кошевський В.С. та Бодак М.В. проти задоволення позову заперечували у повному обсязі, просили відмовити у задоволенні позову, посилалися на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву. Крім того представник відповідача Бодак М.В. посилалася на неспівмірність заявлених позивачем до відшкодування витрат на правову допомогу по справі, в обгрунтування своєї позиції посилалася на те, що дана справа не є справою значної складності, існує судова практика по даній категорії справ та позицію сторони позивача.
Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.
03.03.2023 о 13 годині 22 хвилини за адресою M-22, км 74+810, Полтавська область, зафіксовано транспортний засіб ВАРЗ МБ-3344К-15 днз НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух якого із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 9,385% (2,44 т), при дозволеній максимальній фактичній масі 26 т. За результатами фіксації в автоматичному режимі адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті винесено постанову серії АА №00006709 від 23.03.2023, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн., що підтверджується копією вказаної постанови (а.с. 21, 198).
Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, автомобілі марки ВАРЗ МБ-3344К-15 днз НОМЕР_1 та ВАРЗ МБ-3344К-15 днз НОМЕР_2 є власністю ТОВ «Білагро» ( а.с. 42-45).
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ТОВ «Білагро» є ОСОБА_1 ( а.с. 37-38).
Копіями сертифікату перевірки типу UA.TR.113-0619-21 від 13.04.2021 та сертифікату відповідності UA.TR.113-0619/04F-21/1 від 18.06.2021 підтверджується встановлення елементів системи моніторингу за станом доріг та умовами руху на км 74+810 автомобільної дороги державного значення М-22 Полтава-Олександрія, відповідність встановленого приладу для зважування транспортних засобів WAGA WIM-35 застосованим вимогам технічного регламенту та стандартам ДСТУ. Прилад призначений для визначення маси транспортного засобу, навантаження на вісь та на групу осей упродовж його проїзду через вантажоприймальний пристрій ваг ( а.с. 208, 209).
Факт вчинення інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 132-1 КУпАП підтверджується матеріалами автоматичної фіксації адміністративних правопорушень ( а.с. 146-149; 151-154; 156-158; 160-163; 165-168; 170-173; 175-178; 180-183; 185-188; 190-192; 194-197; 199-202; 204-207; 211-214).
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. №103 (далі Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Відповідно до п.5 Положення, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 229 КУпАП від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право, зокрема, на автомобільному транспорті посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).
Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування до великовагових та великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.
Положеннями п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Згідно з пунктом 22.5 ПДР України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: фактичної маси (для автомобільних доріг державного значення): вантажні автомобілі: трьохвісний автомобіль (для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни) - 26 тон; навантаження на вісь: від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 19 тон.
Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».
Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.
Згідно з ч. 2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч.1 ст. 247 КУпАП).
Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На виконання вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ч. ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За змістом диспозиції норми ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, для визначення складу адміністративного правопорушення з`ясуванню та перевірці підлягає факт перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величини, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування.
Отже, дані вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу та фактичного навантаження на осі є визначальними для висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Згідно положень ч. 4 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Згідно ч.ч. 2, 3 вказаної статті постанова повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Згідно з п. 1 Розділу II Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021, уповноважені поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, передбачені частинами першою - третьою статті 122 (перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал світлофора, порушення правил зупинки, стоянки, порушення установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху), та частиною першою статті 123 (порушення правил руху через залізничний переїзд, крім в`їзду на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений) КУпАП (далі - адміністративні правопорушення). Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень в уповноваженому органі (підрозділі) Національної поліції України.
Судом встановлено, що позивач є керівником юридичної особи ТОВ «Білагро» за яким зареєстровано право власності на спеціалізований вантажний самоскид ВАРЗ МБ-3344К-15 днз НОМЕР_2 та ВАРЗ МБ-3344К-15 днз НОМЕР_1 , відомостей про внесення інформації щодо орендаря транспортних засобів в Єдиний державний реєстр транспортних засобів суду не надано, за таких обставин адміністративна відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху автомобільними дорогами покладається на керівника юридичної особи - ОСОБА_1 .
Факт допущення адміністративних правопорушень, які зафіксовані у оскаржуваних позивачем постановах, доводиться сукупністю доказів зібраних по справі, зокрема результатами автоматичної фіксації вчинення адміністративних правопорушень.
Крім того, судом також враховується той факт, що стороною позивача не оспорюється допущення встановлених чинним законодавством нормативних параметрів, визначених п. 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу та навантаження на осі.
Оскаржувані постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, містять усі передбачені положеннями ст. 283 КУпАП обов`язкові відомості щодо події правопорушення, суб`єкта адміністративної відповідальності, накладеного стягнення та порядку його сплати, а також порядку ознайомлення та оскарження постанови, а також інші обов`язкові відомості, визначені ст. 283 КУпАП, крім того, постанови містять додаткову інформацію про транспортний засіб, визначену Інструкцією.
Позивач посилається на неправомірність прийнятих відповідачем рішень про накладення адміністративних стягнень, з тих підстав, що ним здійснювалося перевезення вантажу у період з 15.02.2023 по 07.03.2023 з метою його використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в інтересах якого здійснювалося таке перевезення. Зазначає, що перевезення піску та щебеню у вказаний період здійснювалося на прохання Білоцерківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка діяла за дорученням Оперативного штабу з оборони Миргородського району Миргородської районної військової адміністрації.
02.11.2022 набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України № 1217 від 28.10.2022, якою були внесені зміни до Правил дорожнього руху, а саме: до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, було доповнено його абзацом такого змісту:
«У період воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування вимоги абзаців першого та другого цього пункту не поширюються на транспортні засоби, які здійснюють перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в інтересах якого здійснюється таке перевезення».
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває по теперішній час.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військовим командуванням, якому згідно з цим Законом надається право разом з органами виконавчої влади, військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану, є: Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», військове командування, у межах повноважень, визначених цим Законом та Указом Президента України про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим Верховною Радою України, видає обов`язкові до виконання накази і директиви з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації.
Суд зазначає, що рішення військового командування, в інтересах якого здійснювалось перевезення позивачем не надано, матеріали справи також не містять посилання на відповідне рішення.
Із листів Виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Миргородського району Полтавської області №268/02-21 від 07.04.2023 та №838/02-21 від 22.09.2023 встановлено, що ТОВ «Білагро» у період з 15 лютого 2023 року по 07 березня 2023 року ( кількість разів, конкретні дати та час не вказано), надаючи добровільну, посильну, безоплатну допомогу, на прохання виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Миргородського району Полтавської області здійснювало перевезення піску та щебеню для захисту об`єктів критичної інфраструктури та підвищення обороноздатності держави в умовах воєнного стану ( а.с. 48 т. 1, а.с. 60 на звороті - 61 т. 2).
Тобто з вказаних листів встановлено, що перевезення здійснювалися на прохання Виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, при цьому вказані листи не містять посилань на рішення військового командування.
Лист Миргородської районної військової адміністрації Полтавської області №2645/01.1-44 від 27.09.2023 містить лише загальні відомості щодо повноважень Миргородської РВА, жодних даних, що стосуються предмету розгляду даної справи лист не містить ( а.с. 61 на звороті т. 2).
Матеріали справи не містять інформації про те, що Білоцерківська сільська рада Миргородського району Полтавської області під час залучення ТОВ «Білагро» до перевезень вантажів для захисту об`єктів критичної інфраструктури та підвищення обороноздатності держави в умовах воєнного стану у період з 15.02.2023 по 07.03.2023 діяла за дорученням Оперативного штабу з оборони Миргородського району Миргородської районної військової адміністрації.
Також матеріали справи не містять відомостей про конкретні дати надання ТОВ «Білагро» безкоштовної допомоги у захисті об`єктів критичної інфраструктури та підвищення обороноздатності держави в умовах воєнного стану шляхом здійснення перевезень піску та щебеню.
Частиною другою статті 77 КАС України тягар доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову, зазначене положення поширюється на доказування лише правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності), а не будь-яких обставин.
Відповідно до частини першої наведеної статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Отже, покладений на суб`єктів владних повноважень тягар доказування правомірності їхніх рішень, дій чи бездіяльності не звільняє позивача від обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Таким чином, проаналізувавши аргументи сторін та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, відповідно складання постанов уповноваженим органом про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за рух транспортних засобів ВАРЗ МБ-3344К-15 днз НОМЕР_1 та ВАРЗ МБ-3344К-15 днз НОМЕР_2 , з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм є правомірним. Матеріалами справи не доведено наявність підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідальності.
Зважаючи на викладене, позовні вимоги про скасування постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнень, не підлягають задоволенню.
Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, позивач не звільнений від сплати судового збору, суд покладає судові витрати на позивача, відповідно вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 243, 246, 250, 286 КАС України, ч. 1 ст. 14-3, ч. 2 ст. 132-1, ч. 1 ст. 279-5 КУпАП,
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Приліпко Ірина Леонідівна, до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України судом зазначається повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , місце перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

представники позивача: адвокат Приліпко Ірина Леонідівна, адреса для листування: проспект Першотравневий, 19/2, офіс 122, м. Полтава, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №4032 від 27.05.2022, електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

адвокат Кулик Артем Ігорович, адреса для листування: проспект Першотравневий, 19/2, офіс 122, м. Полтава, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №4004 від 29.03.2022, електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, , юридична адреса: проспект Перемоги, 14, м. Київ, електронна пошта: ;

представники відповідача: Бодак Маргарита Володимирівна, адреса: вул. Європейська, 155, м. Полтава, РНОКПП НОМЕР_4 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

Кошевський Віталій Станіславович, адреса: м. Київ, РНОКПП НОМЕР_5 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Суддя Я.В. Прасол