Справа № 580/9209/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року справа № 580/9209/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову у перерахунку пенсії, оформлене листом від 05.09.2023 вих.№11209-10850/Д-03/8-2300/23;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області включити і зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період з 01 січня 1992 по 01 липня 1993 року - роботи санітаркою у Чигиринській центральній районній лікарні;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області включити і зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період з 15 серпня 1998 по 16 березня 2000 року - робота вчителем у Івківській неповній середній школі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області включити і зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період з 17 березня 2000 по 16 березня 2003 - час догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області включити і зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період з 17 січня 2006 по 28 лютого 2006 - період діяльності як фізичної особи-підприємця.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що позивачці відмовлено у зарахуванні спірних періодів до страхового стажу. Позивачка вважає спірну відмову протиправною та зазначає, що зазначені відповідачем обставини не можуть бути підставою для виключення спірних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки надані до пенсійного органу документи підтверджують страховий стаж позивачки.

Ухвалою від 09.10.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

23.10.2023 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначила при цьому, що згідно з даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за періоди підприємницької діяльності у 2006 році відомості щодо нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування позивачка не подавала, у зв`язку із чим вважає відсутніми підстави для зарахування до страхового стажу періоду зайняття позивачем підприємницькою діяльністю. Головне управління не зарахувало до страхового стажу період роботи позивачки із 01.04.1992 до 01.07.1993 згідно із записами у вкладиші в трудову книжку НОМЕР_1 , оскільки відсутня сама трудова книжка НОМЕР_1 , без якої вкладиш не дійсний. Крім того, вказала, що оскільки трудову книжку серії НОМЕР_2 заповнено Івківською неповною середньою школою, записи про перейменування відсутні та виправлення на титульній сторінці імені власника трудової книжки здійснено Медведівським ліцеєм ім. М. Залізняка, роботу у якому не підтверджено, Головне управління прийнято рішення про відмову у зарахуванні періоду роботи позивача із 15.08.1998 до 21.08.2000. Крім того, звернула увагу, що оскільки відсутнє підтвердження родинних стосунків, а рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.06.2023 у справі № 711/3391/23 жодних зобов`язань на Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не покладалося, вимоги позивача щодо зарахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною до досягнення трирічного віку вважає безпідставними та необґрунтованими.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26.12.2022 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 02.02.2023).

08.08.2023 позивачка звернулась із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням до страхового стажу періодів: з 01 січня 1992 по 01 липня 1993 року - роботи санітаркою у Чигиринській центральній районній лікарні; з 15 серпня 1998 по 21 серпня 2000 року - робота вчителем у Івківській неповній середній школі; з 17 березня 2000 по 16 березня 2003 - час догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; з 23 січня 2006 по 31 березня 2006 - період діяльності як фізичної особи-підприємця.

Листом від 05.09.2023 № 11209-10850/Д-03/8-2300/23 відповідач повідомив позивачку, що до її страхового стажу не враховано: період роботи із 01.04.1992 до 01.07.1993 згідно із записами у вкладиші в трудову книжку НОМЕР_1 , оскільки відсутня сама трудова книжка НОМЕР_1 , без якої вкладиш не дійсний; період роботи із 15.08.1998 до 21.08.2000 згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_2 , оскільки трудову книжку заповнено Івківською неповною середньою школою, записи про перейменування відсутні, виправлення на титульній сторінці імені власника трудової книжки здійснено Медведівським ліцеєм ім. М.Залізняка, роботу у якому не підтверджено; період догляду за дитиною до 3-х річного віку, оскільки відсутнє підтвердження родинних стосунків, а рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.06.2023 у справі № 711/3391/23 жодних зобов`язань на Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не покладалося; період підприємницької діяльності, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату внесків.

Вказану відмову позивачка вважає протиправною, а тому звернулась в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах незалежно від використання форм власності та господарювання, незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв.

Згідно статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За даними вкладишу до трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 суд встановив, що позивачку прийнято на посаду санітарки в Чигиринську центральну районну лікарню з 01.04.1992 на підставі наказу № 42 від 31.03.1992 та звільнено за власним бажанням 01.07.1993 на підставі наказу № 115к від 01.07.1993 (а.с. 58-59). Вказані записи скріплено підписом посадової особи роботодавця та його печаткою.

Суд встановив, що відповідач не зарахував вказаний період роботи позивачки до її страхового стажу з підстав відсутності самої трудової книжки НОМЕР_1 , без якої вкладиш не дійсний.

Суд встановив, що позивачка до заяви від 08.08.2023 надала довідки Комунального некомерційного підприємства Чигиринська багатопрофільна лікарня Чигиринської міської Ради правонаступника Чигиринської центральної районної лікарні від 05.05.2023 № 407/02 про підтвердження роботи заявниці з 01.01.1992 по 01.07.1993; від 05.05.2023 № 408/03 про заробітну плату, засвідчені виписки з наказу від 30.12.1991 № 199 та з наказу № 113 від 13.07.1993 про прийняття на роботу та звільнення з посади (а.с.20-22).

Суд зазначає, що вказані довідки у сукупності з відомостями вкладишу до трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 належним чином підтверджують період роботи позивачки з 01.01.1992 по 01.07.1993.

Суд врахував, що з огляду на відсутність трудової книжки, вищевказані довідки, які видані за місцем роботи позивачки мають бути враховані відповідачем на підставі п. 1 Порядку № 637.

Разом з тим, відповідач не зазначив жодних підстав для їх неврахування під час розгляду заяви позивачки від 08.08.2023, що вказує на протиправність відмови відповідача у цій частині.

Щодо періоду роботи з 15 серпня 1998 по 16 березня 2000 року на посаді вчителя у Івківській неповній середній школі, суд зазначає таке.

За даними трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 суд встановив, що позивачку прийнято на посаду вчителя хімії у Івківській неповній середній школі з 15.08.1998 на підставі наказу № 12 від 15.08.1998 та звільнено за сімейними обставинами 21.08.2000 на підставі наказу № 15 від 21.08.2000 (а.с. 77-78). Вказані записи скріплено підписом посадової особи роботодавця та його печаткою.

Суд встановив, що відповідач не зарахував вказаний період роботи позивачки до її страхового стажу з підстав того, що трудову книжку заповнено Івківською неповною середньою школою, записи про перейменування відсутні та виправлення на титульній сторінці імені власника трудової книжки здійснено Медведівським ліцеєм ім. М. Залізняка, роботу у якому не підтверджено.

Суд врахував, що на титульній сторінці російськомовного примірника трудової книжки (а.с. 75-76) міститься запис директора Медведівського ліцею ім. М. Залізняка про виправлення імені позивачки з ОСОБА_2 на ОСОБА_2 .

Надавши оцінку підставам, що вказав відповідач, суд вважає за доцільне зазначити, що Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Крім того, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що позивачка не може бути позбавлена права на пенсійне забезпечення через неналежну організацію ведення обліку трудової книжки роботодавцем. Крім того, суд зазначає, що трудова книжка серії НОМЕР_2 в українському варіанті (а.с. 77-78) не містить жодних виправлень, у ній наявні всі необхідні записи про спірний період роботи позивачки з посиланням на відповідні накази та скріплені печаткою роботодавця.

Натомість відповідач не зазначив жодних підстав для неврахування відомостей трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 в українському варіанті, що вказує на протиправність відмови відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивачки періоду її роботи у Івківській неповній середній школі.

Щодо зарахування до страхового стажу позивачки період з 17 березня 2000 по 16 березня 2003 час догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту ж частини третьої статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи, що дає право на отримання пенсії, зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Відповідно до 11 Порядку № 637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України; документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Суд встановив, що на підтвердження часу догляду за дитиною, у період з 17.03.2000 по 16.03.2003 позивачка надала відповідачу свідоцтво про народження НОМЕР_4 , видане відділом реєстрації актів громадянського стану демографічної служби ОСОБА_3 18.01.2001 на основі реєстру актів громадянського стану за 2000 рік акт 00527, частина 2, серія В23, засвідченим 22.01.2001 року уповноваженим органом Італійської Республіки шляхом проставлення Апостилю та зареєстрованим консульським відділом посольства України в Італії 30.01.2001 за № 0459 (а.с. 45-49).

Свідоцтвом засвідчено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у Римі, інформації про батьків не зазначено.

Відповідно до ст. 18 Закону України від 24.12.1993 № 3807-ХІІ Про органи реєстрації громадянського стану (у редакції чинній станом на 17.03.2000), реєстрацію народження громадян України, які проживають за кордоном, проводять консульські установи і дипломатичні представництва України.

Відповідно положень п. 1.5. Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Міністерства зовнішніх справ України № 32/5/101 від 23.05.2001, якщо реєстрація актів цивільного стану була проведена компетентними органами держави перебування, про що свідчить відповідний документ, то повторна реєстрація в дипломатичному представництві або консульській установі не провадиться.

Таким чином, оскільки реєстрація народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 здійснена відділом реєстрації актів громадянського стану демографічної служби Муніципалітету Риму, повторна реєстрація українськими державними органами не здійснюється.

Згідно до п.2.16 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, а також рішення суду.

Факт родинних відносин а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , є рідною матір`ю ОСОБА_5 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Рим, Італійська Республіка, встановлений рішенням Придніпровського районного суду від 26.06.2023 у справі № 711/3391/23.

Відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_2 після звільнення з Івківської неповної середньої школи (21.08.2000) позивачка перебувала на обліку в Черкаському міському центрі зайнятості з 02.07.2003 призначено допомогу по безробіттю, яку отримувала до 18.03.2004.

Таким чином, вказані докази підтверджують наявність родинних стосунків між позивачкою та її сином ОСОБА_6 , а також, що до досягнення дитиною 3-річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) позивачка не працювала, що є підставами для врахування періоду з 17.03.2000 по 16.03.2003 у страховий стаж позивачки відповідно до пункту ж частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення з урахуванням положень п. 2.16 Порядку № 22-1/2005.

Із вказаних підстав суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо відсутності підтвердження родинних стосунків. Стосовно не покладення рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.06.2023 у справі № 711/3391/23 на Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області жодних зобов`язань суд зазначає, що відповідач був заінтересованою особою у справі № 711/3391/23, крім того, підставою для звернення до суду для встановлення факту в порядку ст. 315 ЦПК України слугувала саме відмова відповідача визнавати вказаний факт на підставі наданих позивачкою документів.

Суд зазначає, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.06.2023 у справі № 711/3391/23 є обов`язковим для врахування відповідачем відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України незалежно від наявності у рішенні зобов`язальних вимог саме для відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про необґрунтованість та протиправність відмови відповідача щодо зарахування до страхового стажу позивачки періоду з 17.03.2000 по 16.03.2003 часу догляду за малолітньою дитиною.

Щодо періоду діяльності як фізичної особи-підприємця з 17 січня 2006 по 28 лютого 2006, суд зазначає таке.

Згідно із частинами 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до підп.1 п. 3-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846 (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі Порядок № 22-1).

Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Відповідно до абз. 2 п. 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

З огляду на вищевикладене, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу при обчисленні пенсії періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата за весь наведений період щомісячно внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску.

Суд встановив, що згідно свідоцтва про державну реєстрацію, позивачка зареєстрована фізичною особою-підприємцем 17.01.2006 (а.с. 34). Позивачка зареєструвалась у органі ПФУ як платник внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 23.01.2006 за реєстраційним за № 2, що підтверджується відповідним повідомленням.

Черкаська ОДПІ видала позивачці свідоцтво про сплату єдиного податку від 30.01.2006.

Відповідно до квитанцій від 27.02.2006 та 05.04.2006 (а.с. 31) позивачка сплатила відповідні внески за січень та лютий 2006 року у розмірі 60 грн 90 коп. та надала органу ПФУ 19.06.2006 звіт з підтвердженням оплати внесків за вказаний період.

20.06.2006 державний реєстратор вніс запис про припинення підприємницької діяльності позивачки.

Суд зазначає, що 03.07.1998 Президентом України прийнято Указ № 727/98 Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства (далі Указ Президента № 727/98).

Відповідно до пункту 2 Указу Президента № 727/98 (чинного на час сплати позивачем єдиного податку у період з 01.01.2004 по 31.12.2009) суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах:

- до місцевого бюджету - 43 відсотки;

- до Пенсійного фонду України - 42 відсотки;

- на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Згідно із пунктом 6 Указу Президента № 727/98 суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Дію Указу Президента № 727/98 припинено згідно із Законом України від 04.11.2011 № 4014-VІ Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, який набрав чинності з 01.01.2012.

Таким чином, здійснюючи підприємницьку діяльність та сплачуючи єдиний податок у період з 17.01.2006 до 28.02.2006, позивачка сплачувала у Пенсійний фонд внески у складі єдиного податку через орган Казначейства відповідно до вимог Указу Президента № 727/98 із змінами та доповненнями (42% від суми сплаченого єдиного податку перераховувались на рахунок територіального управління Пенсійного фонду).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачка має право на зарахування до страхового стажу вищевказаного періоду здійснення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, у якому позивачка сплачувала єдиний податок, а відтак і внески до Пенсійного фонду.

Суд врахував, що вищевказані докази сплати позивачка подавала до заяви про перерахунок пенсії від 08.08.2023, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні вищевказаного періоду здійснення підприємницької діяльності до страхового стажу позивачки.

Разом з тим, позовна вимога позивачки щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову у перерахунку пенсії, оформлене листом від 05.09.2023 вих. № 11209-10850/Д-03/8-2300/23 не підлягає до задоволення з огляду на те, що вказаний лист відповідача не містить владного припису, не містить чіткого та однозначного вирішення порушеного позивачкою питання та не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Для належного судового захисту порушених прав позивачки суд доходить висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивачки спірних періодів.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу позивачки спірні періоди.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір та не надала доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до її страхового стажу періодів роботи: з 01 січня 1992 по 01 липня 1993 року у Чигиринській центральній районній лікарні; з 15 серпня 1998 по 16 березня 2000 року у Івківській неповній середній школі; з 17 березня 2000 по 16 березня 2003 час догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; з 17 січня 2006 по 28 лютого 2006 період діяльності як фізичної особи-підприємця.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до її страхового стажу періоди роботи: з 01 січня 1992 по 01 липня 1993 року у Чигиринській центральній районній лікарні; з 15 серпня 1998 по 16 березня 2000 року у Івківській неповній середній школі; з 17 березня 2000 по 16 березня 2003 час догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; з 17 січня 2006 по 28 лютого 2006 період діяльності як фізичної особи-підприємця.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 08.11.2023.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК