Справа № 460/26753/22
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 460/26753/22 пров. № А/857/15179/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 липня 2023 року (ухвалене головуючим суддею Махаринець Д.Є. у м. Рівне) у справі № 460/26753/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 08.04.2022 №77 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з незарахуванням до страхового стажу періодів трудової діяльності в колгоспі імені Кірова, який було переіменовано в КСП «Случ» з 02.12.1985 по 10.04.1986 та з 24.10.1988 по 06.08.1991;

зобов`язати відповідача призначити та виплачувати з 05.02.2022 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зарахувавши до страхового стажу період роботи з 02.12.1985 по 10.04.1986 та з 24.10.1988 по 06.08.1991 в колгоспі імені Кірова, який було переіменовано в КСП «Случ».

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) і має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.07.2023 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 08.04.2022 №77. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 05.02.2022, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 02.12.1985 по 10.04.1986 та з 24.10.1988 по 06.08.1991 у колгоспі імені Кірова, який було перейменовано в КСП «Случ».

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку позивачу відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є протиправною, оскільки позивачем належними та допустимими доказами підтверджено факт проживання позивача не менше 3 років в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993, а також те, що з 04.02.1968 по квітень 1986 року, з 02.07.1988 по даний час позивач проживав на території зони гарантованого добровільного відселення, а тому враховуючи те, що позивач, на момент звернення до відповідача, набув право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та має відповідний стаж, тому наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області призначити відповідну пенсію позивачу з 05.02.2022.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Колки Дубровицького району Рівненської області, зареєстроване місце проживання з 02.07.1988 АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Володимирецьким РВ УМВС України в Рівненській області.

Довідкою Виконавчого комітету Дубровицької міської ради підтверджується, що позивач дійсно постійно проживав та був зареєстрований в с.Колки Сарненського району Рівненської області з 04.02.1968 по квітень 1986 року, з 02.07.1988 по даний час.

Підстава для видачі зазначеної довідки: погосподарські книги за 1986-1990, 1991-1995, 1996-2000, 2001-2005, 2006-2010, 2011-2015, 2016-2020, 2021-2025 роки.

Позивач є особою, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим повторно Рівненською обласною державною адміністрацією 20.09.2021, замість посвідчення серії НОМЕР_3 .

29.03.2022 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням органу Пенсійного фонду від 08.04.2022 №77 відмовлено позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи. У рішенні зазначено, що вік заявника становить 54 роки, страховий стаж 20 років 02 місяці. До страхового стажу не враховано періоди трудової діяльності в колгоспі в акті опиту свідків, оскільки в представлених документах відсутні дані про причини відсутності документів колгоспу, передбачені у пункті 17 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, що дають право підтвердження трудового стажу показами свідків.

Не погоджуючись із таким рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст. 26 Закону № 1058-IV.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Потерпілим від Чорнобильської катастрофи, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Згідно з п. 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна праця у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 3 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 2 повні роки проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно довідки Виконавчого комітету Дубровицької міської ради підтверджується, що позивач дійсно постійно проживав та був зареєстрований в с.Колки Сарненського району Рівненської області з 04.02.1968 по квітень 1986 року, з 02.07.1988 по даний час.

Також з наявної у матеріалах справи трудової книжки позивача від 18.06.1985 НОМЕР_4 , суд встановив, що:

02.12.1985 позивач прийнятий шофером в колгосп ім. Кірова (наказ №12 від 02.12.1986);

10.04.1986 звільнений в зв`язку з призовом до лав Радянської армії (наказ №4 від 10.04.1986);

24.10.1988 прийнятий шофером в колгосп ім. Кірова (наказ №10 від 19.10.1988);

06.088.1991 звільнений за власним бажанням (наказ №10 від 09.10.1991).

Суд зауважує, що вказані записи є чіткими та без виправлень, завірені (засвідчені) підписом голови колгоспу та відповідною печаткою підприємства, містять дату та підставу вчинення, а їх зміст сумнівів щодо належності та достовірності не викликає.

Відповідно до довідки Трудового архіву Дубровицької міської ради Рівненської області від 10.02.2022 №620-04-01 особові рахунки ОСОБА_1 по колгоспу імені Кірова за грудень 1985 року, січень-квітень 1986 року, жовтень-листопад 1988 року, січень-серпень 1991 року на зберігання до архіву не передавалися.

Згідно з довідкою Трудового архіву Дубровицького району Дубровицької районної ради Рівненської області від 21.04.2021 №724-04-01 особові рахунки ОСОБА_1 за 1991 рік по колгоспу імені Кірова на зберігання не надходили.

Відповідно до довідки Трудового архіву Дубровицького району Дубровицької районної ради Рівненської області від 21.04.2021 №721-04-01 у книгах обліку трудового стажу та заробітку колгоспників із зазначеним встановленим мінімумом відпрацьованих вихододнів по колгоспу імені Кірова особовий рахунок ОСОБА_1 із зазначеними відпрацьованими вихододнями за 1985-1986, 1988-1991 роки не зазначений.

Довідкою Державного архіву Рівненської області від 24.05.2022 №П-19/01-27/22 підтверджується, що документи колгоспу ім. Кірова с. Колки Дубровицького району за 1985-1991 роки на зберігання до Державного архіву Рівненської області не надходили.

Згідно з Архівною довідкою Трудового архіву Дубровицького району Дубровицької районної ради Рівненської області від 21.04.2021 №723-04-01 колгосп імені Кірова з 14.02.1992 перейменова в колгосп «Случ», з 18.02.1994 колгосп «Случ» перейменовано в КСП «Случ», з 15.02.1999 КСП «Случ» перейменовано в ПСП «Случ».

Архівною довідкою Трудового архіву Дубровицького району Дубровицької районної ради Рівненської області від 21.04.2021 №722-04-01 підтверджується, що позивач працював у колгоспі ім. Кірова у 1988-1990 роках і відпрацював помісячно кількість вихододнів: грудень 1988 року 8; 1989 рік (січень 5, лютий 17, березень 14, квітень 18, травень 16, липень - 15, серпень - 20, вересень 16, жовтень 22, грудень 6); 1990 рік (січень 21, лютий 20, березень 18, травень 33, червень 8, серпень 14, вересень 4, жовтень 19, листопад 5).

У цій довідці також зазначено, що особові рахунки ОСОБА_1 за 1985-1986, 1991 роки по колгоспу імені Кірова на зберігання до архіву не надходили.

Відповідно до Протоколу опитування свідків по встановленню трудового стажу від 28.03.2022 №1, виданий Відділом обслуговування громадян (сервісний центр) №5 вирішено вважати встановленим стаж з 02.12.1985 по 10.04.1986 та з 24.10.1988 по 06.08.1991 за роботу в колгоспі імені Кірова, який було перейменовано в КСП «Случ», прийнято до заліку трудовий стаж з 15.12.1985 по 31.03.1986 роки, з 01.11.1988 по 31.07.1991 3 роки 0 місяців 17 днів.

До протоколу включено дані з приводу опитування свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в зазначений період працювали разом з позивачем у вищевказаному колгоспі, що підтверджується архівними довідками Трудового архіву Дубровицької міської ради Рівненської області від 11.03.2022 №683-04-01, 11.03.2022 №680-04-01.

Таким чином, позивач вжив усіх можливих заходів для підтвердження свого трудового стажу.

Суд зазначає, що в силу пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до ст. 15 Закону № 796-XII довідка про період проживання, роботи на цих територіях є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Судом встановлено, що згідно копії посвідчення Серії НОМЕР_2 від 20.09.2021, виданого Рівненською обласною державною адміністрацією, позивач має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

Таке посвідчення позивачу видане уповноваженим на те державним органом (Рівненська ОДА), який при видачі зазначеного посвідчення перевіряв достовірність поданих позивачем документів.

Отже, позивач має посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорія 3, відповідно до якого має право на пільги та компенсації, встановлені Законом № 796-XII для осіб, які постійно проживають та постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) відселення та гарантованого добровільного відселення.

Крім того, на виконання вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (із наступними змінами, далі - Порядок № 22-1) позивач надав органу Пенсійного фонду України довідку органу місцевого самоврядування про період (періоди) проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення, що не заперечується відповідачем.

Колегія суддів звертає увагу, шо належним доказом підтвердження періоду проживання особи на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення є, у тому числі, довідка органу місцевого самоврядування.

З огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить більше трьох років, що є необхідною умовою для підтвердження права на додаткове зменшення пенсійного віку, передбаченого положеннями ст. 55 Закону № 796-XII, а також те, що позивач має початкову величину зниження пенсійного віку на 3 роки, оскільки встановлено його постійне проживання (роботу) у зоні гарантованого добровільного відселення.

Враховуючи той факт, що у позивача наявні всі необхідні умови для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, перешкод для призначення йому пенсії відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII немає, відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення названого адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 липня 2023 року у справі № 460/26753/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький