Справа № 640/29567/21
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Ганечко О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "МЕРКАТОР МЕДІКАЛЬ" до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося ТОВ "МЕРКАТОР МЕДІКАЛЬ" з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просило суд визнати протиправними та скасування податкові повідомлення-рішення від 01.10.2021 № 4 та № 4

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2022 позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, вказує, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2022 у справі № 640/29567/21 є незаконним та необґрунтованим, таким, що винесено при неповному з`ясуванні та недоведеності обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права, а отже підлягає скасуванню, а в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.10.2023.

Також, 28.06.2022 від позивача до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява про стягнення з відповідача судових витрат у сумі 220 684,80 грн.

Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2022 стягнуто з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕРКАТОР МЕДІКАЛЬ" судовий збір у сумі 22 700 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 55 171,20 грн.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу та просить постановити нове судове рішення, яким зменшити витрати на правничу допомогу.

Головне управління ДПС у м. Кінві вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 дол. США. є неспівмірними зі складністю справи, часовими затратами на підготовку правової позиції по справі, кількістю судових засідань (3 засідання) в суді першої інстанції. Відповідно до детального опису наданих послуг № 1 виконавцем витрачено 25 годин на надання вищезазначених послуг. Тобто, вартість однієї години роботи становить 8 827,4 грн (220 684,8 грн/25). Відповідач вважає, що дана сума не відповідає складності справи, є необґрунтованою та значно завищеною.

Відповідач посилається на те, що середня вартість написання позовної заяви є 10 000 грн, а в справі написання аналіз акту перевірки, судової практики, індивідуальних податкових консультацій та підготовка позовної заяви, подача становила 141 238, 4 грн. Отже, відповідач вбачає явне завищення часу на роботу над позовною заявою, що спричиняє збільшення розміру правничої допомоги.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.10.2023.

04.10.2023 до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні такої, а оскаржуване додаткове рішення залишити без змін.

Позивач зазначає, що Адвокатське об`єднання та ТОВ "МЕРКАТОР МЕДІКАЛЬ" погодили фіксований розмір гонорару за надання професійної правничої допомоги у справі № 640/29567/21, а тому кількість витраченого адвокатами Адвокатського об`єднання часу на надання професійної правничої допомоги ТОВ "МЕРКАТОР МЕДІКАЛЬ" не впливає на розмір гонорару, який підлягає сплаті та стягненню з Відповідача на підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, Адвокатське об`єднання надало ТОВ "МЕРКАТОР МЕДІКАЛЬ" значний обсяг професійної правничої допомоги з урахуванням складності справи та лише станом на 23.06.2022 на надання професійної правничої допомоги адвокатами Адвокатського об`єднання було витрачено загалом 25 год 55 хв, що підтверджується детальним описом наданих послуг № 1 від 24.06.2022.

Відповідач також акцентує увагу суду, що судові витрати щодо написання позовної заяви до Окружного адміністративного суду міста Києва є завищеними, оскільки середня вартість написання позовної заяви становить 10 000 грн. Втім позивач вважає дану тезу безпідставною, оскільки відповідач не наводить жодних фактичних та/або статистичних даних, на підставі яких зроблений розрахунок та визначена вказана сума, та не вказує джерела даних, на які пропонує звернути увагу суду.

Позивач зазначає, що професійна правнича допомога, надана ТОВ "МЕРКАТОР МЕДІКАЛЬ" Адвокатським об`єднанням, не обмежувалася лише «написанням позовної заяви», про що прямо свідчать надані до Окружного адміністративного суду міста Києва підтверджуючі документи.

На думку позивача, при здійснені розрахунку середньої вартості послуг адвокатів, при такому розрахунку необхідно було б врахувати, що Адвокатське об`єднання входить до ТОП-4 юридичних фірм України, згідно з результатами всеукраїнського дослідження « 50 провідних юридичних фірм України» за результатами професійної діяльності у 2022 році за версією газети «Юридична практика», а податкова практика Адвокатського об`єднання неодноразово протягом минулих років була названа серед лідерів юридичного ринку.

Позивач звертає увагу, що відповідач в апеляційній скарзі просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу. Втім, питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу не може бути предметом апеляційного розгляду. Адже апеляційному оскарженню підлягають безпосередньо рішення або ухвали суду з визначених законодавством підстав. Крім того, оскаржуваним додатковим рішенням, ТОВ "МЕРКАТОР МЕДІКАЛЬ" було присуджено до компенсації лише 25% від заявленої до відшкодування суми зазначених витрат.

11.10.2023 в судове засідання з`явились представниці позивача та представник відповідача. Представники надали пояснення по суті справи. За наслідком судового засідання, колегія суддів, за відсутності заперечень з боку представників учасників справи, продовжила строк розгляду справи та оголосила перерву для надання письмових пояснень.

31.10.2023 до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшли додаткові пояснення щодо розгляду апеляційної скарги відповідача на рішення суду першої інстанції.

08.11.2023 в судове засідання сторони не з`явились, були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 300/941/19 та від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 17.12.2020 у справі № 808/1849/18, від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, від 20.01.2021 у справі № 120/3929/19-а.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Дійсно, наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та від 31.07.2020 у справі № 301/2534/16-ц.

Так, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України».

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Водночас, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.

26.06.2022 позивач разом з заявою (вх. № 03-13/1744/22) на підтвердження понесених витрат на правову допомогу під час розгляду його позовної заяви подав копії:

Договору № 03/1/01-19 про надання правової допомоги від 02.01.2019;

Додатку № 7 до Договору № 03/1/01-19 про надання правової допомоги від 02.01.2019, згідно п. 2 якого сторони дійшли взаємної згоди, що фіксований Гонорар складає еквівалент 7 000 доларів США в гривні;

Акту надання послуг № 1 від 24.06.2022 по Додатку № 7 до Договору № 03/1/01-19 про надання правової допомоги від 02.01.2019;

Детального опису наданих послуг № 1 від 24.06.2022 по Додатку № 7 до Договору № 03/1/01-19 про надання правової допомоги від 02.01.2019;

Рахунку № 4003 від 20.10.2021 на суму 183 904 грн;

Платіжного доручення № 7409 від 21.10.2021 на суму 220 684,80 грн.

Відповідач в суді першої інстанції заперечив проти стягнення з нього витрат на правову допомогу в такому розмірі та клопотав про зменшення розміру витрат на правову допомогу клопотанням від 04.07.2022 (вх. № 52935/22). Як було вказано вище, в апеляційній скарзі відповідач також клоптав про зменшення розміру таких витрат, серез іншого і з підстав їх завищення на тлі середньої вартості послуг адвокатів.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступний висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17.08.2022 у справі № 320/6454/19: «…Утім, надаючи оцінку наданим позивачем письмовим доказам суд апеляційної інстанції не оцінив повною мірою наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, не дослідив обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, їх результат, складність та якість складених процесуальних документів, співмірність розміру витрат витраченому адвокатом часу, та, що важливо, ціну позову (1143061,65 грн), як істотний критерій визначення важливості (значення) для позивача, конкретні обставини справи (яка не є справою незначної складності та є багатоепізодною), кількість (обсяг) матеріалів, з яких вона складається, а також значення справи для її учасників…».

У даній справі, предметом позову є, серед іншого, скасування податкового повідомлення-рішення від 01.10.2021 № 4, яким відмовлено у врахуванні суми 10 941 728 грн бюджетного відшкодування за період травень 2021. Матеріали справи складаються з 2 томи, розгляд справи здійснювався у відкритому судовому засіданні за участі сторін в суді першої інстанції, процесуальні документи були складені також ТОВ "МЕРКАТОР МЕДІКАЛЬ" через представника, відтак колегія суддів, вважає необґрунтованими доводи відповідача, викладені ним у апеляційній скарзі та клопотанні про зменшення розміру судових витрат в суді епершої інстанції щодо можливості застосування усереднених показників витрат на адвокатські послуги в інших справах.. Крім того, як вірно зауважив позивач, суд першої інстанції зменшив розмір такого відшкодування, тобто вже застосував принцип співмірності.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно ухвалив додаткове рішення з додержанням норм процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України залишити без задоволення.

Додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2023 року

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

О.М. Ганечко