Справа № 280/6753/23
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 листопада 2023 року (15:00)Справа № 280/6753/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

28.08.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви (вх. № 39331 від 06.09.2023) просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу грошової допомоги;

2) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок спеціального страхового стажу позивача до якого також зарахувати періоди роботи з 01.09.1995 по 31.08.1997 навчання в клінічній ординатурі, та з 09.10.2007 по 31.03.2023 робота на посаді доцента кафедри дитячої хірургії ЗДМФУ та лікарем-хірургом КНП «Міська дитяча лікарня №5» ЗМР, призначити та виплатити грошову допомогу відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням №98 від 21.04.2023 позивачу призначено пенсію за віком, проте грошову допомогу згідно із п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058 не виплачено. Зазначає, що відповідачем протиправно не зараховано навчання в клінічній ординатурі у період з 01.09.1995 по 31.08.1997 та період роботи на посаді доцента кафедри дитячої хірургії ЗДМФУ та лікарем-хірургом КНП «Міська дитяча лікарня №5» з 09.10.2007 по 31.03.2023. Зауважує, що позивач під час навчання в клінічній ординатурі працювала за сумісництвом лікарем - хірургом у КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ЗМР, що підтверджується витягом з наказу № 121 від 13.11.1995, де продовжує працювати по теперішній час. Спеціальний страховий стаж підтверджується довідками КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ЗМР від 03.04.2023 № 44/к та від 28.04.2023 №02-12/489. Також, довідкою КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР від 24.04.2023 №648/02-08 підтверджується, що позивач, як науково-педагогічний працівник кафедри ЗДМФУ з 1995 року по теперішній час надає консультативну та лікувальну допомогу пацієнтам дитячої лікарні, виконує оперативні втручання та лікувальні дії. Відтак, позивач має право на нарахування та виплату грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 11.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

21.09.2023 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 41991), в якому зазначає, що право на отримання грошової допомоги можливе при наявності всіх наступних умов: 1) досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону №1058; 2) обіймання посад, передбачених пунктами "е"-"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; 3) наявність страхового стажу на таких посадах для чоловіків - 35 років, для жінок -30 років; 4) неотримання (не призначення) до моменту звернення за пенсією за віком будь якої іншої пенсії. Зауважує, згідно трудової книжки НОМЕР_2 та довідки №08/794 від 31.05.2023 позивач з 09.10.2007 працює у Запорізькому державному Медично-фармацевтичному університеті на посаді науково-педагогічного працівника - доцента закладу вищої освіти кафедри дитячої хірургії та за сумісництвом у «Міська дитяча лікарня №5» ЗМР виконуючи лікувально-діагностичну роботу. Оскільки, вищі навчальні заклади III-IV рівня акредитації не відносяться до Переліку установ згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» від 04.11.1993 №909 зарахування спірних періодів роботи є неможливим. Загальний страховий стаж роботи ОСОБА_1 складає 44 роки 05 місяців 04 дні, спеціальний страховий стаж, як працівника охорони здоров`я, складає 18 років 03 місяці 11 днів. На день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058, ОСОБА_1 не працює на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років. З урахуванням вищевикладеного у ОСОБА_1 відсутнє право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Так, судом встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що з 22.03.2023 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте грошову допомогу згідно із п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 не виплачено, у зв`язку із не зарахуванням до стажу періоду її роботи з 09.10.2007 по 31.03.2023 на посаді науково-педагогічного працівника - доцента кафедри дитячої хірургії ЗДМФУ та лікаря-хірурга у КНП «Міська дитяча лікарня №5» ЗМР, оскільки вищі навчальні заклади III-IV рівня акредитації не відносяться до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років від 04.11.1993 №909.

В подальшому, 06.06.2023 позивач звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення грошової допомоги додатково надавши довідку ЗДМФУ №11/279 від 26.04.2023 про виконувану лікувально-діагностичну роботу позивачем на кафедрі дитячої хірургії, а також відповідь на запит ЗДМФУ №08/794 від 31.05.2023 про виконувану лікувально-діагностичну роботу на базі КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР та КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ЗМР у період з 09.10.2007 по теперішній час. Також, позивачем додатково надано довідку КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ЗМР» від 03.04.2023 № 44/к про період роботи за сумісництвом з 09.10.2007 по теперішній час на посаді лікаря-хірурга (а.с.13, 62, 16).

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області №415 від 12.06.2023 позивачу відмовлено у призначені грошової допомоги. У рішенні зазначено, що згідно трудової книжки НОМЕР_3 та довідки №08/794 від 31.05.2023 ОСОБА_1 з 09.10.2007 працює у Запорізькому державному медичко-фармацевтичному університеті на посаді науково-педагогічного працівника - доцента закладу вищої освіти кафедри дитячої хірургії та за сумісництвом у КНП «Міська дитяча лікарня №5» ЗМР виконуючи лікувально-діагностичну роботу. Вищі навчальні заклади ІІІ-ІV рівня акредитації не відносяться до Переліку установ згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» від 04.11.1993 №909. Загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 44 роки 05 місяців 04 дні. Спеціальний страховий стаж, як працівника охорони здоров`я, складає 18 років 03 місяця 11 днів. На день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону. ОСОБА_1 не працює на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років (а.с.9).

Не погодившись з правомірністю не виплати одноразової грошової допомоги, позивач звернулась до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), який прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Таким чином, оскільки Закон № 1058-ІV та Закон № 1788-XII регулюють одні і ті ж правовідносини, пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону №1058-IV, як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону № 1788-XII підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону № 1058-IV.

Згідно з п. 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»(для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

З аналізу вищевикладеного суд зазначає, що право на отримання відповідної грошової допомоги не залежить та не пов`язується із призначенням саме пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись при призначенні пенсії по віку.

Зазначена позиція міститься у висновках Верховного Суду, викладених у постан овах від 30.01.2019 у справі №442/456/17 та від 13.02.2019 у справі №233/4308/17.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі - Порядок №1191).

Порядок №1191 визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі-Перелік №909).

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IVта які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За приписами пункту 6 Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058, станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

З аналізу наведених норм права вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій також висловив Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі №234/13835/17, в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Як встановлено судом, підставою для відмови у виплаті грошової допомоги зазначено те, що на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV ОСОБА_1 не працює на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років, а вищі навчальні заклади ІІІ-ІV рівня акредитації не відносяться до Переліку установ згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» від 04.11.1993 №909, у зв`язку із чим спеціальний страховий стаж, як працівника охорони здоров`я складає 18 років 03 місяця 11 днів, а відтак право на отримання одноразової грошової виплати у розмірі 10 пенсій позивач не має.

Відмовляючи у виплаті позивачу у виплаті грошової допомоги, відповідачем не взято до уваги той факт, що ОСОБА_1 з 09.10.2007 по теперішній час працює за сумісництвом 0,5 ставки у відділенні планової та екстреної хірургії Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча лікарня №5» на посаді лікаря-хірурга дитячого гнійно-септичної палати новонароджених.

Зазначена обставина підтверджується Довідкою Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча лікарня №5» від 03.04.2023 №44/к, витягом з наказу КНП «Міська дитяча лікарня №5» №220/К від 09.10.2007 та Довідкою Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча лікарня №5» від 22.08.2023 №99/к, (а.с.16, 20, 32).

Разом з цим, судом встановлено, що у період навчання в клінічній ординатурі ОСОБА_1 працювала за сумісництвом на 0,5 ставки у хірургічному відділенні КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5» на посаді лікаря-хірурга для надання екстреної хірургічної допомоги у період з 01.11.1995 по 31.08.1997, про що свідчить Довідка Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча лікарня №5» від 22.08.2023 №99/к та витяги з наказу КНП «Міська дитяча лікарня №5» № 121 від 13.11.1995 та №101 від 01.09.1997 (а.с.32, 17, 18).

Так, у постанові Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» №909 від 04.11.1993 передбачено, що лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Таким чином, період роботи позивача лікарем-хірургом за сумісництвом підлягає зарахуванню як робота, що передбачена у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

В силу вимог ч.1, ч.5 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 21.10.2019 у справі №295/8391/15-а навів правовий висновок про те, що робота за сумісництвом підлягає зарахуванню як робота, що передбачена у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а відтак і право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постанові від 11.04.2018 у справі №456/1310/17, в якій суд зазначив, що чинне законодавство не містять жодних застережень щодо неврахування стажу роботи у випадку роботи у закладах охорони здоров`я за сумісництвом.

Такої ж позиції притримувався Верховний Суд при застосуванні норми пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у постановах від 30.01.2019 у справі № 442/456/17 та від 05.03.2019 у справі №686/9307/17.

Аналізуючи відповідні норми законодавства Верховний Суду постанові від 20.02.2019 у справі №462/5636/16-а дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі №442/456/17 звернула увагу, що сумісництвом є виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу, тобто, працівник може працювати за сумісництвом не більше, ніж на 0,5 ставки.

Також, судом при розгляді даної справи враховано, що Велика Палата Верховного Суду вирішуючи спори, пов`язані із застосуванням постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» №909 від 04.11.1993, дійшла висновків про недопустимість формальних (дискримінаційних) підходів органів ПФУ до реалізації особою конституційного права на соціальний захист при наявності підтвердженого стажу роботи у закладах і установах освіти, охорони здоров`я та соціального захисту.

Така позиція Великої Палати Верховного Суду була висловлена у постановах від 29.08.2018 у справі №492/446/15-а, від 30.01.2019 у справі №876/5312/17 та від 13.02.2019 у справі №233/4308/17.

Також суд звертає увагу на положення постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати надбавки за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров`я» №1418 від 29.12.2009, за нормами якої медичні працівники отримують надбавку за вислугу років як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом. Відповідно, зарахування стажу роботи для визначення розміру надбавки за вислугу років здійснюється за усіма місцями роботи працівника в державних та комунальних закладах охорони здоров`я, тобто і з урахуванням стажу роботи на посадах медичних працівників при роботі за сумісництвом.

Аналізуючи наведені нормативні положення та з огляду на встановлені обставини справи стосовно періоду роботи позивача за сумісництвом у період з 01.11.1995 по 31.08.1997 та з 09.10.2007 по 31.03.2023 у КНП «Міська дитяча лікарня №5» ЗМР на посаді лікаря-хірурга, суд дійшов висновку про необхідність його зарахування до спеціального стажу, який дає право на призначенні пенсії за вислугу років як медичному працівнику, а звідси і про протиправність рішення пенсійного органу про відмову здійснити виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій як працівнику, який має більше 35 років стажу у системі охорони здоров`я.

Отже, в силу приписів п.7-1 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач має право на грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню).

З урахуванням зазначеного, з метою повного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №415 від 12.06.2023 про відмову у виплаті позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій та зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоди роботи позивача з 01.11.1995 по 31.08.1997 та з 09.10.2007 по 31.03.2023 на посаді лікаря-хірурга КНП «Міська дитяча лікарня №5» ЗМР, у зв`язку із чим виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій станом на день її призначення.

Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального страхового стажу позивача період її навчання в клінічній ординатурі з 01.09.1995 по 31.10.1995 задоволенню не підлягають, оскільки доказів того, що позивач у зазначений період працювала за сумісництвом на посаді лікаря-хірурга матеріали справи не містять. Натомість, як вбачається з витягу з наказу КНП «Міська дитяча лікарня №5» №121 від 13.11.1995, ОСОБА_1 зараховано за сумісництвом на 0,5 ставки лікаря-хірурга екстреної хірургічної допомоги у хірургічне відділення саме з 01.11.1995 (а.с.17).

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі було ГУ ПФУ в Запорізькій області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №415 від 12.06.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, період її роботи на посаді лікаря-хірурга Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча лікарня №5» Запорізької міської ради з 01.11.1995 по 31.08.1997 та з 09.10.2007 по 31.03.2023, у зв`язку із чим нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на день призначення пенсії за віком.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 09.11.2023.

Суддя Ю.В. Калашник