Справа № 199/1661/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 199/1661/23
(суддя Подорець О.Б., м. Дніпро )

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2023 року у справі №199/1661/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21 лютого 2023 року звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції в якому, просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 6531675 від 11.02.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч.1 ст. 121 КУпАП та закрити справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем порушено право позивача на захист, оскільки не вжито заходів щодо надання водію можливості скористатися послугами адвоката. Також, позивач зазначає про те, що прилад TruCam, яким було зафіксовано швидкість руху транспортного засобу позивача не був стаціонарно вмонтованим, а утримувався поліцейським в руках.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2023 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не надано доказів в підтвердження вчиненого позивачем правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив в апеляційному порядку, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оскільки не звернув увагу на додані до відзиву на позовну заяву докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 121 КУпАП. Зазначає про те, що позивача було ознайомлено з його правами та працівником поліції не було вчинено будь-яких перешкод для використання позивачем послуг адвоката при розгляді цієї справи, при цьому відповідач зауважує на тому, що позивач і сам має свідоцтво адвоката, як наслідок є фахівцем у галузі права. Також, відповідач зазначає про те, що підстав для відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення не було, зважаючи на те, що ця справа розглядається за місцем скоєння порушення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що згідно з постановою серії ЕАС № 6531675 від 11.02.2023 року, 11.02.2023 року о 14 год. 47 хв. позивач керував транспортним засобом Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 105 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (обмеження максимальної швидкості) 70 км/год, чим перевищив максимально допустиму швидкість більше ніж на 20 км/год, порушив п. 12.9Б ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП (а.с.9).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 12.9Б ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.

Дорожній знак визначений пунктом 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» забороняє рух зі швидкістю, що перевищує зазначену на знаку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, доказами є які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

В силу ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити, у тому числі, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, положення зазначеного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Із матеріалів справи видно та в оскаржуваній постанові зазначено, що адміністративне правопорушення зафіксоване лазерним вимірювачем TruCAM № ТС008363.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем до відзиву на позовну заяву надано оптичний диск із відеозаписами та фотознімками (а.с.20-32).

Отже, висновок суду першої інстанції про ненадання відповідачем доказів в підтвердження вчиненого позивачем правопорушення спростовується матеріалами справи.

Як вбачається з фотознімку здійсненого сертифікованим приладом TruCAM ТС008363, наданого відповідачем, транспортний засіб, державний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі М06 Київ-Чоп 225 км здійснював рух зі швидкістю 105 км/год при дозволеній швидкості 70 км/год. Вимірювання здійснено з відстані 166,5 м (а.с.20).

Отже, керування позивачем 11.02.2023 транспортним засобом зі швидкістю 105 км/год та, як наслідок, порушення ним ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.122 КУпАП, підтверджено належними та допустимими доказами.

Суд апеляційної інстанції зауважує і на тому, що, відповідно до інструкції по експлуатації «Laser Technology, Inc. Руководство по TruCam» лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізнює режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу +- 2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

З відстані у 350-400 м. поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Отже, у спірних відносинах фіксація правопорушення здійснена на дозволеній інструкцією з експлуатації відстані при достатньому освітленні.

Із наданого фотознімку можливо ідентифікувати марку, державний номерний знак транспортного засобу, швидкість руху якого зафіксованого інспектором за допомогою TruCam.

Доводи позивача щодо невірного вимірювання інспектором швидкості руху за допомогою TruCam, внаслідок того, що лазерний пристрій тримався у руках, а не був закріплений, колегією суддів не приймаються, оскільки згідно з матеріалами справи, використання відповідачем лазерного вимірювача з дотриманням інструкції по експлуатації.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не впливають на законність постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, доводи позивача про те, що відповідачем порушено право позивача на захист, оскільки не вжито заходів щодо надання водію можливості скористатися послугами адвоката, оскільки позивач звертаючись до суду з позовом не зазначає обґрунтувань того, як такі обставини та яким чином вплинули на розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги й те, що доказів того, що відповідач здійснював будь-які перешкоди у реалізації права позивача скористатися послугами адвоката матеріали справи не містять. Позивач, у разі необхідності отримання адвокатської допомоги не був позбавлений права викликати адвоката, послугами якого він хотів скористатися для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення 11.02.2023 року.

Слід зазначити й те, що за змістом статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, при цьому КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП розглядається уповноваженою особою невідкладно після виявлення правопорушення та отримання відомостей про суб`єкта цього правопорушення, а тому у відповідача не було підстав для відкладення розгляду цієї справи. .

Беручи до уваги викладені вище обставини та враховуючи доведеність у ході судового розгляду справи вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, колегія суддів зазначає, що відповідачем правомірно розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідності.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2023 року у справі №199/1661/23 - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 листопада 2023 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва