Справа № 200/14601/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року справа №200/14601/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Передерій Є.О., за участі представника позивача Пильгуна М.В., представника відповідача Палагути С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року (повне судове рішення складено 24 травня 2023 року) у справі № 200/14601/21 (суддя в І інстанції Ушенко С.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрцентраль» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрцентраль» (далі - ТОВ «Укрцентраль») звернулось суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - ГУ ДПС у Донецькій області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.08.2021 № 7, № 7, № 7.

В обґрунтування заявлених вимог вказував на те, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку, за результатами якої складено Акт від 15.07.2021 № 7358/05-99-07-17/36167480, яким встановлено нібито допущення позивачем вимог податкового законодавства. Позивач, не погодившись з висновками акту, подав до податкового органу заперечення, які відповідач врахував частково і на підставі нового висновку Акту перевірки 12 серпня 2021 року ним складені податкові повідомлення-рішення від 12.08.2021 № 7, № 7, № 7, з якими позивач не погоджується та просить їх скасувати як протиправні.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що в ході перевірки встановлено неправомірне визначення податкового кредиту в деклараціях з ПДВ за липень 2018 року, вересень 2018 року, листопад 2018 року, червень 2020 року, серпень 2020 року, вересень 2020 року, жовтень 2020 року, листопад 2020 року, грудень 2020 року, січень 2021 року, лютий 2021 року, березень 2020 року у зв`язку з відсутністю інформації щодо придбання товарів, їх транспортування і якості.

На думку відповідача, у зв`язку з відсутністю первинних документів: товарно-транспортних накладних на транспортування товарів, наявності використаних довіреностей на одержання товарів та сертифікатів якості ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» та контрагентами- постачальниками не можливо визначити істотні умови договорів, а саме: порядок передачі товарів; якість товарів; умови поставки товарів; осіб, на яких було покладено обов`язок навантаження, розвантаження, транспортування товарів; місце поставки товару та інші умови, на яких здійснювалися господарські операції.

Крім того, платник податків, створюючи видимість реальності здійснення оподатковуваних операцій, діяв умисно, оскільки удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, окрім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом України, зокрема в частині реального придбання товару саме від задекларованого контрагента. Оформивши документально господарську операцію, яка не існувала, та у подальшому відобразивши її у податковій звітності, платник податків свідомо прагнув зменшити базу оподаткування та, як наслідок, не сплатив кошти до бюджету.

У відповіді на відзив зазначено, що надані позивачем на запит податкової служби первинні документи не мають жодних дефектів форми, змісту або походження, які в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, мають наслідком втрату ними юридичної сили і доказовості, а відтак, є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «Р» №7 від 12.08.2021, прийняте ГУ ДПС у Донецькій області, яким ТОВ «Укрцентраль» визначене грошове зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на загальну суму 17 482 863 грн. 00 коп., у тому числі 13 986 290 грн. 00 коп. за основним платежем та 3 496 573 грн. 00 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «Р» № 7 від 12.08.2021, прийняте ГУ ДПС у Донецькій області, яким ТОВ «Укрцентраль» визначене грошове зобов`язання за платежем «Податок на прибуток приватних підприємств» на загальну суму 14 260 884 грн. 00 коп., у тому числі 13 385 512 грн. 00 коп. за основним платежем та 875 372 грн. 00 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №7 від 12.08.2021, прийняте ГУ ДПС у Донецькій області, яким ТОВ «Укрцентраль» визначене грошове зобов`язання за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції» на загальну суму 4080 грн. 00 коп.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована твердженнями про неправильні висновки місцевого суду про доведення позивачем реальності господарських операцій.

Заперечуючи щодо можливості виконання послуг контрагентами позивача та стверджуючи про отримання їх безоплатно, податковий орган виходив також з аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації наявної в інформаційно - аналітичних ресурсах ДПС, відповідно до якої контрагент позивача та контрагент по ланцюгу постачання не мають достатніх трудових та матеріальних ресурсів для ведення відповідної господарської діяльності, не підтвердженність ланцюга постачання придбаного позивачем товару.

При оцінці податкових наслідків господарських операцій адміністративний суд не повинен обмежуватися встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм шляхом подання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам.

Як вбачається із судового рішення, в основу свого обґрунтування Донецький окружний адміністративний суд власне і посилається на те, що на підтвердження реальності здійснення спірної господарської операції позивачем надано копії первинних документів та наводить перелік таких документів.

Однак, суд повинен був із урахуванням доводів відповідача дослідити фактичні правовідносини учасників поставок, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності.

Реальність, зокрема, потребує з`ясування того факту, чи справді відповідні ТМЦ та послуги отримано від указаного у первинних документах контрагентів. Для цього варто встановити, за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв`язки між позивачем та його задекларованим постачальником, хто персонально брав у цьому участь, допитати відповідних осіб як свідків.

На думку апелянта, не досліджено судом першої інстанції неправомірне списання кредиторської заборгованості (взаємозалік) у 3-му кварталі 2019 року по ТОВ «СПІНЕЛ» та у 1-му кварталі 2021р. по ТОВ «РЕНКУЛ», не з`ясовано судом і наміру ТОВ «Укрцентраль» на отримання позитивного економічного ефекту від оспорюваних господарських операцій за наслідками аналізу умов та обставин їх здійснення.

При цьому не з`ясовано судом причин, щодо не надання під час перевірки документів, що підтверджують якість придбаного товару в специфікаціях до Договору та у видаткових накладних не зазначено нормативно-технічну документацію, ГОСТ (ДСТУ), ТУ, СТП або не вказано, що товар не підлягає сертифікації. Також, позивачем не надано підтверджуючих документів щодо відповідності товару вимогам нормативно-технічної та аналітичної документації.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 12.08.2021 №7 за платежем адміністративні штрафи та інші санкції зазначив, що ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» не надавало Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою 20-ОПП оренди нежитлових приміщень та оренди транспортного засобу, тому таке рішення прийнято у відповідності до вимог ПК України.

Також як підставу для скасування судового рішення в мотивах апеляційної скарги зазначено про те, що ГУ ДПС у Донецькій області було заявлено клопотання про витребування з Донецької обласної прокуратури витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей по кримінальним провадженням (протоколи допитів, інших документів), проте судом було відмовлено в задоволенні даної заяви лише 24.05.2023.

У відзиві на апеляційну скаргу представником позивача висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував представник позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ГУ ДПС у Донецькій області відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 77.1, пункту 77.4 статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2021 рік, на підставі наказів ГУ ДПС у Донецькій області від 26.05.2021 № 915-п, від 03.06.2021 № 962-п «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у Донецькій області від 26.05.2021 № 915-п» проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЦЕНТРАЛЬ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.03.2021, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.03.2021.

За результатами вищевказаної перевірки складено акт від 15.07.2021 № 7358/05-99-07-17/36167480, у висновках якого зазначено про порушення платником податків:

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44 розд. ІІ, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 розд. ІІІ Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року N 290, п. 5, п. 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку (ПСБО) 11 «Зобов`язання», (зареєстровано в Мін`юсті України 11 лютого 2000 р. за N85/4306) із змінами та доповненнями, п. 3 розд. ІІІ П(С)БО 1, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за 336/22868, ч. 2 ст. 3 розд. 1, ч. 1 ст. 11 розд. IV Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 N 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за N 27/4248 (із змінами), у вигляді заниження податку на прибуток у сумі 14 999 736,00 грн.;

- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, підпункту «г» пункту 198.5 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 розділу V Податкового Кодексу України у вигляді заниження податку на додану вартість у сумі 15 480 941,00 грн.;

- пункту 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України щодо ненадання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою 2 - ОПП оренди нежитлових приміщень та оренди транспортного засобу у кількості - 4 шт.;

- пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлена нереєстрація податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 208 667,00 грн.;

- пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 31.1 ст. 31, п. 54.2 ст. 54, абз. 2 п. 57.1 ст. 57, пп. 168.1.2, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176, п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України в частині несвоєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 2 134 782,70 грн. з нарахованої заробітної плати;

- пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 1.4, п. 31.1 ст. 31, п. 54.2 ст. 54, абз. 2 п. 57.1 ст. 57, п. 16' підрозділу 10 розділу XX, пп. 168.1.2, 68.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України в частині несвоєчасного перерахування військового збору у сумі 70 780,77 грн.;

- абз. 1 ч. 8 статті 9 Закону України № 2464-У1 від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) в частині несвоєчасної сплати єдиного внеску, нарахованого за перевірений період, у сумі 2 872 760,70 грн.;

- пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 51.1 ст. 51, абз. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), п. 3.1 та п. 3.11 розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 111/26556, зі змінами та доповненнями наказу Міністерства фінансів України від 15.12.2020 № 773, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.12.2020 за № 1304/35587 щодо подання з недостовірними відомостями Податкових розрахунків за 3-4 квартал 2018 року, 1 квартал 2019 року та 3 квартал 2019 року (код помилки 99);

- п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п. 1 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435, щодо несвоєчасного надання Додатку 1 до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (Д1) (пункт 1 розділу ІV) за 1 квартал 2021 року (січень 2021 року, грудень 2021 року та березень 2021 року) - граничний термін подання Звіту - 11.05.2021, фактично Звіт наданий 12.07.2021 за № та № ;

- абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 5 ст. 7, ч. 4 ст. 7 щодо несвоєчасного нарахування єдиного внеску згідно Додатку 1 до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (Д1) (пункт 1 розділу IV) за 1 квартал 2021 року в сумі 1 526 260,50 грн.

Не погоджуючись з вищенаведеними висновками контролюючого органу, ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» відповідно до п. 86.7 ст. 86 ПК України подало заперечення від 26.07.2021 № 2607/01 (т. 15 а.с.39) на акт перевірки від 15.07.2021 № 7358/05-99-07-17/36167480, за результатами розгляду яких відповідач листом від 09.08.2021 № 22399/05-99-07-17-20 (т. 15 а.с.67) виклав висновок акту щодо встановлених порушень у наступній редакції:

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44 розд. ІІ, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 розд. ІІІ Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, п. 3 розд. ІІІ П(С)БО1, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за № 336/22868, ч. 2 ст. 3 розд. 1, ч. 1 ст. 11 розд. IV Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 7, 11, 18, 20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 N 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за N 27/4248 (із змінами), у вигляді заниження податку на прибуток у сумі 13 385 512,00 грн.;

- пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України щодо нереєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 208 667,00 грн.;

- пункту 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України щодо ненадання Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність за формою 2-ОПП оренди нежитлових приміщень та оренди транспортного засобу у кількості - 4 шт.;

- пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 31.1 ст. 31, п. 54.2 ст. 54, абзацу 2 п. 57.1 ст. 57, пп.168.1.2, 168.1.5 п. 168.1 ст.168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України щодо несвоєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 2 134 782,70 грн. з нарахованої заробітної плати;

- пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, пп. 1.4 п. 31.1 ст. 31, п. 54.2 ст. 54, абз. 2 п. 57.1 ст. 57, п.161 підрозділу 10 розділу XX, пп. 168.1.2, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176, п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України щодо несвоєчасного перерахування військового збору у сумі 70 780,77 грн.;

- абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 5 ст. 7, ч. 4 ст. 7 щодо несвоєчасного нарахування єдиного внеску згідно Додатку 1 до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (Д1) (пункт 1 розділу IV) за 1 квартал 2021 року в сумі 1 526 260,50 грн.

12 серпня 2021 року на підставі нового висновку Акту перевірки ГУ ДПС у Донецькій області прийняті:

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» № 7 від 12.08.2021, яким позивачу визначене грошове зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на загальну суму 17 482 863,00 грн., у тому числі 13 986 290,00 грн. за основним платежем та 3 496 573,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями за правопорушення пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, підпункту «г» пункту 198.5 статті 198, пунктів 201.1, 201.4 статті 201 Податкового кодексу України;

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» № 7 від 12.08.2021, яким позивачу визначене грошове зобов`язання за платежем «Податок на прибуток приватних підприємств» на загальну суму 14 260 884,00 грн., у тому числі 13 385 512,00 грн. за основним платежем та 875 372,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями за порушення п. 44.1, п. 44.2 ст. 44 розд. II, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 розд. ІІІ Податкового Кодексу України зі змінами та доповненнями, п. 3 розд. ІІІ П(С)БО1, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за № 336/22868, ч. 2 ст. 3 розд. 1, ч. 1 ст. 11 розд. IV Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 7, 11, 18, 20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 N 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за N 27/4248 (із змінами);

- податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № 7 від 12.08.2021, яким позивачу визначене грошове зобов`язання за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції» на загальну суму 4 080,00 грн. за ненадання до контролюючого органу Повідомлення про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП протягом 10 робочих днів про поставку та зняття з обліку транспортних засобів у кількості 4 шт., період порушення - січень 2017р., жовтень 2017р., червень 2020р.

18 серпня 2021 року позивач, вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення необґрунтованими та незаконними, направив скаргу до ДПС України в порядку адміністративного оскарження, за результатом розгляду якої ДПС України прийняте рішення від 12.10.2021 № 23199/6/99-00-06-02-01-06, яким скаргу залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

Вважаючи, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом безпідставно та з порушенням норм Податкового кодексу України, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду з вимогою їх скасування.

Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно зі статтею 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За визначенням статті 1 Закону № 996-ХIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У свою чергу, господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (стаття 1 цього ж Закону).

Згідно із частинами першої та другої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, перелік яких наведений у цій нормі.

Наведені норми підтверджують висновок про те, що первинні документи, створені у письмовій або електронній формі, для цілей оподаткування повинні містити відомості про факти реальної підприємницької та іншої діяльності, які впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду, відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України, визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, які не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником податків при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують дійсно мали місце.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку.

У той же час, норми податкового законодавства не ставлять у залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.

Вказаний правовий висновок підтверджується усталеною практикою Верховного Суду (зокрема постанова від 2 грудня 2019 року у справі № 826/13060/18 та інші).

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено у статті 200 Податкового кодексу України.

Зокрема, згідно п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Отже, з аналізу зазначених положень податкового законодавства слідує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту з ПДВ, як і права на бюджетне відшкодування цього податку, наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку. При цьому, для формування податкового кредиту мають значення первинні документи, які, виходячи з наведеного, видаються й складаються на підтвердження реально вчиненої операції.

Як зазначалося судом вище, висновок контролюючого органу щодо безпідставності формування позивачем спірних сум податкового кредиту та декларування від`ємного значення з ПДВ фактично зводиться до невизнання наслідків господарських операцій проведених між позивачем (ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ») та його контрагентами, та сформованих за їх результатом первинних і податкових документів вважаючи, що такі операції не носили реального характеру.

Разом з тим, з такими висновками відповідача суд не погоджується з огляду на наступне.

Суд враховує, що аналіз реальності господарської операції повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Платники податку на додану вартість, об`єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначені Податковим кодексом України.

Відповідно до положень пп.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Як вже було зазначено судом, відповідно до приписів пункту 198.2 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) фактично використовуються в операціях, які не є об`єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до розділу V Податкового кодексу України, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів або встановлено факти недостачі (крадіжки), то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

З аналізу положень розділу V (податок на додану вартість) Податкового кодексу України, якими визначені правила формування податкового кредиту у спірний період часу, вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Судами встановлено, що між позивачем «Покупець» та ТОВ «БЬЮТІ ФОРМ» «Постачальник» () нова назва ТОВ «ВАТРОН» укладено договір поставки № 31 від 01.07.2018, згідно з пп.1.1, 1.2 якого Постачальник зобов`язується в порядку і на умовах даного договору передати у власність, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, що належить на праві власності. Кількість, номенклатура, асортимент і ціна Товару, що поставляється, узгоджуються сторонами в усній формі на кожну окрему партію, що постачається і фіксуються в рахунках, які виставляються Постачальником та у відповідній Специфікації, якщо така оформлена сторонами.

Для узгодження істотних умов договору сторонами були укладені специфікації № 1 від 02.07.2018 на загальну суму 1 975 006,92 грн., № 2 від 01.09.2018 на загальну суму 280 995,86 грн. Умови поставки згідно обох специфікацій - DDU відповідно до міжнародних правил «ІНКОТЕРМС», адреса поставки - Донецька область, Покровський район, смт. Удачне, вул. Восточна, буд. 108 (склад покупця). Строки поставки - липень і вересень 2018 року.

На виконання умов договору та специфікацій постачальником - ТОВ «БЬЮТІ ФОРМ» поставлено товар, який без претензій прийнято представником Позивача, що підтверджується первинними документами - видатковими накладними №№ 184, 185 від 02.07.2018, №№ 186, 187 від 05.07.2018, №№ 188, 189 від 06.07.2018, №№ 190, 191 від 09.07.2018, № 262 від 04.09.2018.

Оскільки відповідно до умов поставки - DDU (згідно правил «ІНКОТЕРМС») вартість доставки товару повністю покладається на постачальника, товарно-транспортні накладні за вищевказаними поставками з боку покупця (Позивача) не оформлялися. Товар, відповідно до наявних в матеріалах справи документів, приймав особисто директор ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» Толпекін А.О. на підставі повноважень, передбачених Уставом Товариства, у зв`язку з чим, на переконання суду, оформлення довіреності на приймання товару від постачальника за даним правочином не є обов`язковою.

Строк оплати за товар (згідно п. 3.3. договору) 180 банківських днів з моменту передачі товару. Фактично товар був оплачений Позивачем, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями № 89 від 10.08.2018 на суму 249 700,00 грн., № 391 від 10.08.2018 на суму 129 100,00 грн., № 442 від 04.09.2018 на суму 308 000,00 грн., № 449 від 06.09.2018 на суму 377 215,00 грн., № 460 від 10.09.2018 на суму 910 991,92 грн., № 508 від 28.09.2018 на суму 280 995,86 грн.

На виконання вимог чинного законодавства постачальником - ТОВ «БЬЮТІ ФОРМ» по всім вищевказаним господарським операціям були складені та зареєстровані податкові накладні №№ 7, 8 від 02.07.2018, №№ 16, 17 від 05.07.2018, №№ 20, 21 від 06.07.2018, №№22, 25 від 09.07.2018, № 3 від 04.09.2018. Товар був використаний Позивачем під час виконання робіт, що підтверджується відповідними актами списання товарно-матеріальних цінностей за 2018-2019рр.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «КРОКУС ТОРГ» нова назва ТОВ «РОТЕРС ГРІН» судом встановлено, що між позивачем «Покупець» та ТОВ «КРОКУС ТОРГ» «Постачальник» () укладено договір поставки № 11 від 01.09.2018, згідно з пп.1.1, 1.2 якого Постачальник зобов`язується в порядку і на умовах даного договору передати у власність, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, що належить на праві власності. Кількість, номенклатура, асортимент і ціна Товару, що поставляється, узгоджуються сторонами в усній формі на кожну окрему партію, що постачається і фіксуються в рахунках, які виставляються Постачальником та у відповідній Специфікації, якщо така оформлена сторонами.

Для узгодження істотних умов договору сторонами були складені специфікації № 1 від 01.09.2018 на загальну суму 1 014 462,00 грн., № 2 від 01.11.2018 на загальну суму 586201,20 грн. Умови поставки згідно обох специфікацій - DDU відповідно до міжнародних правил «ІНКОТЕРМС», адреса поставки - Донецька область, Покровський район, смт. Удачне, вул. Восточна, буд. 108 (склад покупця). Строки поставки - вересень і листопад 2018 року.

На виконання умов договору та специфікацій постачальником - ТОВ «КРОКУС ТОРГ» поставлено товар, який без претензій прийнято представником Позивача, що підтверджується первинними документами - видатковими накладними №№ 28, 29 від 28.09.2018, № 30 від 26.09.2018, № 31 від 27.09.2018., №№ 43, 47, 48, 59 від 01.11.2018, № 6 від 04.02.2019.

Оскільки відповідно до умов поставки - DDU (згідно правил «ІНКОТЕРМС») вартість доставки товару повністю покладається на постачальника, товарно-транспортні накладні за вищевказаними поставками з боку покупця (Позивача) не оформлялися. Товар приймав особисто директор ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» - Толпекін А.О. на підставі повноважень, передбачених Уставом товариства, в зв`язку з чим довіреність на приймання товару від постачальника не оформлялися за цими поставками. Строк оплати за товар (згідно п. 3.3. договору) 180 банківських днів з моменту передачі товару.

Фактично товар був оплачений Позивачем, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями № 628 від 18.10.2018 на суму 2 362,00 грн., № 681 від 01.11.2018 на суму 323 332,00 грн., № 679 від 01.11.2018 на суму 429 200,00 грн., № 695 від 06.11.2018 на суму 845 769,20 грн., № 256 від 20.02.2019 на суму 1 269,44 грн., № 277 від 26.02.2019 на суму 1 900,00 грн. На виконання вимог чинного законодавства постачальником - ТОВ «КРОКУС ТОРГ» по всім вищевказаним господарським операціям були складені та зареєстровані податкові накладні № 24 від 26.09.2018, № 25 від 27.09.2018., № 26, 27 від 28.09.2018, № 1, 2, 3, 4 від 01.11.2018. Товар був використаний Позивачем під час виконання робіт, що підтверджується відповідними актами списання товарно-матеріальних цінностей за 2018-2019 роки.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «БОННЕТ М» (нова назва ТОВ «МЕНТЕРС ГІФТ») судом встановлено, що між позивачем «Покупець» та ТОВ «БОННЕТ М» «Постачальник» () було укладено договір поставки № 7 від 12.09.2018, згідно з пп. 1.1, 1.2 якого Постачальник зобов`язується в порядку і на умовах даного договору передати у власність, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, що належить на праві власності. Кількість, номенклатура, асортимент і ціна Товару, що поставляється, узгоджуються сторонами в усній формі на кожну окрему партію, що постачається і фіксуються в рахунках, які виставляються Постачальником та у відповідній Специфікації, якщо така оформлена сторонами.

Для узгодження істотних умов договору сторонами складені специфікації № 1 від 01.09.2018 на загальну суму 5 921 617,95 грн., № 2 від 01.11.2018 на загальну суму 599157,39 грн. Умови поставки згідно обох специфікацій - DDU відповідно до міжнародних правил «ІНКОТЕРМС», адреса поставки - Донецька область, Покровський район, смт. Удачне, вул. Восточна, буд. 108 (склад покупця). Строки поставки - вересень і листопад 2018 року.

На виконання умов договору та специфікацій постачальником - ТОВ «БОННЕТ М» поставлено товар, який без претензій прийнято представником Позивача, що підтверджується первинними документами - видатковими накладними №№ 21, 25, 38, 39 від 17.09.2018, №№ 13, 16, 37, 49 від 18.09.2018., №№ 15, 17, 19, 20, 43, 45, 46, 47 від 19.09.2018, №№ 14, 18, 48 від 20.09.2018, №№ 22, 23, 24, 41, 42, 44 від 21.09.2018, № 40 від 24.09.2018, №№ 59, 60, 61, 62, 63, 64 від 01.11.2018.

Оскільки відповідно до умов поставки - DDU (згідно правил «ІНКОТЕРМС») вартість доставки товару повністю покладається на постачальника, товарно-транспортні накладні за вищевказаними поставками з боку покупця (Позивача) не оформлялися. Товар, відповідно до наявних в матеріалах справи документів, приймав особисто директор ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» Толпекін А.О. на підставі повноважень, передбачених Уставом Товариства, у зв`язку з чим, на переконання суду, оформлення довіреності на приймання товару від постачальника за даним правочином не є обов`язковою. Строк оплати за товар (згідно п. 3.3. договору) 180 банківських днів з моменту передачі товару.

Фактично товар був оплачений Позивачем, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями № 509 від 28.09.2018 на суму 1 547 624,14 грн., № 526 від 03.10.2018 на суму 1 000 000,00 грн., № 588 від 10.10.2018 на суму 1 711 170,39 грн., № 589 від 10.10.2018 на суму 875 049,51 грн., № 697 від 06.11.2018 на суму 499 502,19 грн. На виконання вимог чинного законодавства постачальником - ТОВ «БОННЕТ М» по всім вищевказаним господарським операціям були складені та зареєстровані податкові накладні №№ 9, 10, 34, 35 від 17.09.2018, №№ 11, 12, 33, 45 від 18.09.2018, «№ 13, 14, 15, 16, 39, 41, 42, 44 від 19.09.2018, №№ 17, 18, 43 від 20.09.2018, №№ 19, 20, 21, 37, 38, 40 від 21.09.2018, № 36 від 24.09.2018, №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6 від 01.11.2018. Товар був використаний Позивачем під час виконання робіт, що підтверджується відповідними актами списання товарно-матеріальних цінностей за 2018-2019 роки.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «РЕНКУЛ» судом встановлено, що між позивачем «Покупець» та ТОВ «РЕНКУЛ» «Постачальник» () було укладено договір поставки № 1 від 15.10.2018, згідно з пп. 1.1, 1.2 якого Постачальник зобов`язується в порядку і на умовах даного договору передати у власність, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, що належить на праві власності. Кількість, номенклатура, асортимент і ціна Товару, що поставляється, узгоджуються сторонами в усній формі на кожну окрему партію, що постачається і фіксуються в рахунках, які виставляються Постачальником та у відповідній Специфікації, якщо така оформлена сторонами.

Для узгодження істотних умов договору сторонами були складені специфікації № 1 від 01.11.2018 на загальну суму 3 957 237,33 грн., № 2 від 01.07.2019 на загальну суму 3 640 184,38 грн. Умови поставки згідно обох специфікацій - DDU відповідно до міжнародних правил «ІНКОТЕРМС», адреса поставки - Донецька область, Покровський район, смт. Удачне, вул. Восточна, буд. 108 (склад Покупця). Строки поставки - листопад 2018 року, липень 2019 року.

На виконання умов договору та специфікацій постачальником - ТОВ «РЕНКУЛ» поставлено товар, який без претензій прийнято представником Позивача, що підтверджується первинними документами - видатковими накладними №№ 5, 8, 9, 10, 13 від 01.11.2018, №№ 11, 12, 14, 15, 16 від 02.11.2018, №№ 6, 7, 17, 18 від 05.11.2018, №№ 25, 26, 27, 28, 29 від 16.07.2019, №№ 30, 31, 32, 33 від 17.07.2019, №№ 34, 35, 36, 37, 38 від 18.07.2019, №№ 39, 41, 42, 49, 59 від 22.07.2019, №№ 40, 43, 45, 46, 47, 48 від 23.07.2019, №№ 50, 51, 52, 53, 55, 56, 57, 61 від 24.07.2019., №№ 44, 54, 58, 60, 62, 63 від 25.07.2019.

Оскільки відповідно до умов поставки - DDU (згідно правил «ІНКОТЕРМС») вартість доставки товару повністю покладається на постачальника, товарно-транспортні накладні за вищевказаними поставками з боку покупця (Позивача) не оформлялися. Товар, відповідно до наявних в матеріалах справи документів, приймав особисто директор ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» Толпекін А.О. на підставі повноважень, передбачених Уставом Товариства, у зв`язку з чим, на переконання суду, оформлення довіреності на приймання товару від постачальника за даним правочином не є обов`язковою. Строк оплати за товар (згідно п. 3.4. договору) 180 банківських днів з моменту передачі товару.

Фактично товар був оплачений Позивачем, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями № 726 від 31.07.2019 на суму 700000,00 грн., № 715 від 25.07.2019 на суму 109 500,00 грн., № 683 від 10.07.2019 на суму 2200,00 грн., № 670 від 09.07.2019 на суму 51 000,00 грн., № 667 від 09.07.2019 на суму 7700,00 грн., № 656 від 08.07.2019 на суму 51 900,00 грн., № 677 від 04.07.2019, на суму 10100,00 грн., № 646 від 04.07.2019 на суму 28 284,29 грн., № 816 від 30.11.2018 на суму 100,00 грн., № 814 від 30.11.2018 на суму 100 000,00 грн., № 802 від 28.11.2018 на суму 326102,00 грн., № 766 від 14.11.2018 на суму 562 239,00 грн., № 735 від 12.11.2018 на суму 217077,72 грн. № 10 від 14.11.2018 на суму 500,00 грн., № 9 від 13.11.2018 на суму 349 500,00 грн., № 8 від 13.11.2018 на суму 500,00 грн.

На виконання вимог чинного законодавства постачальником - ТОВ «РЕНКУЛ» по всім вищевказаним господарським операціям були складені та зареєстровані податкові накладні №№ 1, 4, 5, 6, 9 від 01.11.2018, №№ 7, 8, 10, 11, 12 від 02.11.2018, №№ 2, 3, 13, 14 від 05.11.2018, №№ 25, 26, 27, 28, 29 від 16.07.2019, №№ 30, 31, 32, 33 від 17.07.2019, №№ 34, 35, 36, 37, 38 від 18.07.2019, №№ 39, 40, 41, 42, 43 від 22.07.2019, №№ 44, 45, 46, 47, 48, 49 від 23.07.2019, №№ 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57 від 24.07.2019, №№ 58, 59, 60, 61, 62, 63 від 25.07.2019. Товар був використаний Позивачем під час виконання робіт, що підтверджується відповідними актами списання товарно-матеріальних цінностей за 2018-2019 роки.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «УКРВУГЛЕСЕРВІС» судами встановлено, що між позивачем «Покупець» та ТОВ «УКРВУГЛЕСЕРВІС» «Постачальник» () було укладено договір поставки № 16/07 від 16.07.2018, згідно з пп.1.1, 1.2 якого Постачальник зобов`язується в порядку і на умовах даного договору передати у власність, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, що належить на праві власності. Кількість, номенклатура, асортимент і ціна Товару, що поставляється, узгоджуються сторонами в усній формі на кожну окрему партію, що постачається, і фіксуються в рахунках, які виставляються Постачальником та у відповідній Специфікації, якщо така оформлена сторонами.

Для узгодження істотних умов договору сторонами були складені специфікації № 19 від 01.06.2020 на загальну суму 8 487 214,04 грн., № 21 від 01.08.2020 на загальну суму 10 536 195,62 грн., № 22 від 01.09.2020 на загальну суму 7 884 895,76 грн., № 23 від 01.10.2020 на загальну суму 7 209 653,21 грн., № 25 від 01.12.2020 на загальну суму 7 328 850,50 грн. Умови поставки згідно всіх специфікацій - DDU відповідно до міжнародних правил «ІНКОТЕРМС», адреса поставки - 84083, Донецька область, Олександрівський район, с. Новопавлівка, ш. Свято-Покровська (склад покупця, орендований на підставі договору оренди нежитлового приміщення № 16А від 01.12.2016, укладеного з ТОВ «ТЕХІННОВАЦІЯ). Строки поставки - червень, серпень, вересень, жовтень і грудень 2020 року.

На виконання умов договору та специфікацій постачальником - ТОВ «УКРВУГЛЕСЕРВІС» поставлено товар, який без претензій прийнято представником Позивача, що підтверджується первинними документами - видатковими накладними № 103 від 03.06.2020, № 104 від 04.06.2020, № 105 від 05.06.2020, №№ 106, 109 від 09.06.2020, №107 від 10.06.2020, № 108 від 11.06.2020, № 113 від 15.06.2020, № 114 від 16.06.2020, № 115 від 17.06.2020, № 116 від 18.06.2020, № 118 від 19.06.2020, № 119 від 22.06.2020, № 120 від 23.06.2020, № 121 від 24.06.2020, № 122 від 25.06.2020, № 123 від 26.06.2020, №№ 124, 125, 126, 127, 128, 129, 130, 131 від 30.06.2020, № 162 від 03.08.2020, № 163 від 05.08.2020, №164 від 06.08.2020, № 165 від 07.08.2020, №№ 166, 167 від 11.08.2020, №№ 169, 170 від 12.08.2020, №№ 171, 172, 173, 174 від 13.08.2020, № 178 від 18.08.2020, № 179 від 19.08.2020, №№ 180, 181 від 20.08.2020, №№ 182, 183, 184 від 21.08.2020, №№ 185, 186 від 25.08.2020, №№ 187, 188, 189 від 27.08.2020, №№ 190, 191, 192, 193 від 28.08.2020, №№ 194, 195, 196, 197, 198 від 31.08.2020, №№ 202, 203 від 08.09.2020, №№ 204, 205 від 09.09.2020, №№ 206, 207 від 10.09.2020, № 208 від 14.09.2020, №№ 209, 210 від 16.09.2020, № 214 від 17.09.2020, №№ 215, 216 від 18.09.2020, № 217 від 21.09.2020, № 218 від 22.09.2020, № 219 від 23.09.2020, № 220 від 24.09.2020, №№ 221, 222, 223 від 25.09.2020, №№ 224, 225, 226 від 28.09.2020, № 227 від 29.09.2020, №№ 229, 230 від 02.10.2020, № 231 від 06.10.2020, № 232 від 08.10.2020, № 233 від 16.10.2020, №№ 234, 235, 236 від 19.10.2020, №№ 237, 238 від 20.10.2020, №№ 239, 240, 241 від 21.10.2020, № 242 від 22.10.2020, № 243 від 23.10.2020, №245 від 26.10.2020, №№ 246, 247 від 27.10.2020, №№ 248, 249 від 28.10.2020, № 251 від 29.10.2020, № 254 від 22.12.2020, №№ 259, 260, 261 від 23.12.2020, №№ 262, 263, 264, 265 від 24.12.2020, №№ 266, 267, 268, 269, 270, 271, 272 від 28.12.2020, №№ 273, 274, 275, 276 від 29.12.2020, №№ 277, 278, 279 від 30.12.2020. Оскільки відповідно до умов поставки - DDU (згідно правил «ІНКОТЕРМС») вартість доставки товару повністю покладається на постачальника, товарно-транспортні накладні за вищевказаними поставками з боку покупця (Позивача) не оформлялися. Товар, відповідно до наявних в матеріалах справи документів, приймав особисто директор ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» Толпекін А.О. на підставі повноважень, передбачених Уставом Товариства, у зв`язку з чим, на переконання суду, оформлення довіреності на приймання товару від постачальника за даним правочином не є обов`язковою. Строк оплати за товар (згідно п. 3.4 договору) 180 банківських днів з моменту передачі товару.

Фактично товар був оплачений Позивачем, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями № 978 від 30.06.2020 на суму 7300,00 грн., № 694 від 26.06.2020 на суму 358 500,00 грн., № 958 від 25.06.2020 на суму 50 000,00 грн., № 959 від 25.06.2020 на суму 13 600,00 грн., № 954 від 24.06.2020 на суму 5 361,58 грн., № 939 від 16.06.2020 на суму 18 915,60 грн., № 940 від 16.06.2020 на суму 446 200,00 грн., № 938 від 15.06.2020 на суму 1 116 200,00 грн., № 936 від 12.06.2020 на суму 304 000,00 грн., № 921 від 10.06.2020, № 919 від 10.06.2020 на суму 240 000,00 грн., № 876 від 09.06.2020 на суму 456 300,00 грн., № 875 від 09.06.2020 на суму 700 000,00 грн., № 874 від 09.06.2020 на суму 512 900,00 грн., № 915 від 09.06.2020 на суму 408 900,00 грн., № 914 від 09.06.2020 на суму 233 400,00 грн., № 904 від 09.06.2020 на суму 700 600,00 грн., № 903 від 09.06.2020 на суму 815 000,00 грн., № 868 від 03.06.2020 на суму 33 544,40 грн., № 864 від 02.06.2020 на суму 500,00 грн., № 1378 від 28.08.2020 на суму 25 745,00 грн., № 1373 від 27.08.2020 на суму 778 000,00 грн., № 1372 від 27.08.2020 на суму 500 200,00 грн., № 1367 від 25.08.2020 на суму 801 000,00 грн., № 1415 від 08.09.2020 на суму 712 469,00 грн., № 1418 від 08.09.2020 на суму 626 100,00 грн., № 1416 від 08.09.2020 на суму 400 000,00 грн., № 1465 від 09.09.2020 на суму 294 700,00 грн., № 1467 від 09.09.2020 на суму 1 000 600,00 грн., № 1474 від 10.09.2020 на суму 1 500 200,00 грн., № 1470 від 10.09.2020 на суму 500 000,00 грн., № 1479 від 11.09.2020 на суму 500 000,00 грн., № 1477 від 11.09.2020 на суму 356 700,00 грн., № 1556 від 25.09.2020 на суму 480 800,00 грн., № 1482 від 14.09.2020 на суму 351 200,00 грн., № 1564 від 28.09.2020 на суму 327,06 грн., № 1558 від 25.09.2020 на суму 300 700,00 грн., № 1566 від 29.09.2020 на суму 704 929,20 грн., №1565 від 28.09.2020 на суму 480 100,00 грн., № 1228 від 06.08.2020 на суму 175 000,00 грн., № 1231 від 07.08.2020 на суму 30 000,00 грн., № 1229 від 07.08.2020 на суму 175,89 грн., № 1287 від 10.08.2020 на суму 3 193 000,00 грн., № 1232 від 07.08.2020 на суму 73 000,00 грн., № 1338 від 21.08.2020 на суму 340 300,00 грн., № 1335 від 20.08.2020 на суму 270 500,00 грн., № 1318 від 18.08.2020 на суму 496 000,00 грн., № 1310 від 14.08.2020 на суму 6 900,00 грн., № 1305 від 12.08.2020 на суму 200 000,00 грн., № 1304 від 12.08.2020 на суму 798 000,00 грн., № 1302 від 11.08.2020 на суму 368 000,00 грн., № 1288 від 10.08.2020 на суму 778 400,00 грн., №1718 від 19.10.2020 на суму 44 800,00 грн., № 1704 від 13.10.2020 на суму 512 300,00 грн., № 1700 від 13.10.2020 на суму 1 938 200,00 грн., № 1695 від 12.10.2020 на суму 368 600,00 грн., №1692 від 09.10.2020 на суму 300 098,80 грн., № 1688 від 09.10.2020 на суму 565 500,00 грн., №1687 від 09.10.2020 на суму 1 000 000,00 грн., № 1691 від 09.10.2020 на суму 63 400,00 грн., № 1679 від 09.10.2020 на суму 386 200,00 грн., № 1674 від 08.10.2020 на суму 980 200,00 грн., № 1598 від 05.10.2020 на суму 3 300,00 грн., № 2094 від 22.12.2020 на суму 2900,00 грн., №2084 від 16.12.2020 на суму 5 900,00 грн., № 2036 від 08.12.2020 на суму 173 917,21 грн.

На виконання вимог чинного законодавства постачальником - ТОВ «УКРВУГЛЕСЕРВІС» по всім вищевказаним господарським операціям були складені та зареєстровані податкові накладні № 1 від 03.06.2020, № 2 від 04.06.2020, № 3 від 05.06.2020, №№ 4, 5 від 09.06.2020, № 9 від 10.06.2020, № 10 від 11.06.2020, № 11 від 15.06.2020, № 12 від 16.06.2020, № 13 від 17.06.2020, № 14 від 18.06.2020, № 16 від 19.06.2020, № 17 від 22.06.2020, № 18 від 23.06.2020, № 19 від 24.06.2020, № 20 від 25.06.2020, № 21 від 26.06.2020, №№ 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31 від 30.06.2020, № 1 від 03.08.2020, № 2 від 05.08.2020, № 3 від 06.08.2020, № 4 від 07.08.2020, №№ 6, 7 від 11.08.2020, №№ 8, 9 від 12.08.2020, №№ 10, 11, 12, 13 від 13.08.2020, № 17 від 18.08.2020, № 18 від 19.08.2020, №№19, 20 від 20.08.2020, №№ 21, 22, 23 від 21.08.2020, №№ 24, 25 від 25.08.2020, №№ 26, 27, 28 від 27.08.2020, №№ 29, 30, 31, 32 від 28.08.2020, №№ 33, 34, 35, 36, 37 від 31.08.2020, №№ 4, 5 від 08.09.2020, №№ 6, 7 від 09.09.2020, №№ 8, 9 від 10.09.2020, № 10 від 14.09.2020, №№11, 12 від 16.09.2020, № 16 від 17.09.2020, №№ 17, 18 від 18.09.2020, № 19 від 21.09.2020, №20 від 22.09.2020, № 21 від 23.09.2020, № 22 від 24.09.2020, №№ 23, 24, 25 від 25.09.2020, №№ 26, 27, 28 від 28.09.2020, № 29 від 29.09.2020, №№ 1, 2 від 02.10.2020, № 3 від 06.10.2020, № 4 від 08.10.2020, № 5 від 16.10.2020, №№ 6, 7, 8 від 19.10.2020, №№ 9, 10 від 20.10.2020, №№ 11, 12, 13 від 21.10.2020, № 14 від 22.10.2020, № 15 від 23.10.2020, № 17 від 26.10.2020, №№ 18, 19 від 27.10.2020, №№ 20, 21 від 28.10.2020, № 22 від 29.10.2020, № 3 від 22.12.2020, №№ 9, 10, 11 від 23.12.2020, №№ 12, 13, 14, 15 від 24.12.2020, №№ 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22 від 28.12.2020, №№ 23, 24, 25, 26 від 29.12.2020, №№ 27, 28, 29 від 30.12.2020. Товар був використаний Позивачем під час виконання робіт, що підтверджується відповідними актами списання товарно-матеріальних цінностей за 2018-2021рр.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «СІРІУС БІЛДІНГ» судами встановлено, що між позивачем «Покупець» та ТОВ «СІРІУС БІЛДІНГ» «Постачальник» () було укладено договір поставки № П/11-20 від 02.11.2020, згідно з пп.1.1, 1.2 якого Постачальник зобов`язується в порядку і на умовах даного договору передати у власність, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, що належить на праві власності. Кількість, номенклатура, асортимент і ціна Товару, що поставляється, узгоджуються сторонами в усній формі на кожну окрему партію, що постачається, і фіксуються в рахунках, які виставляються Постачальником та у відповідній Специфікації, якщо така оформлена сторонами.

На виконання умов договору постачальником - ТОВ «СІРІУС БІЛДІНГ» поставлено товар, який без претензій прийнято представником Позивача, що підтверджується первинними документами - видатковими накладними № 41611 від 16.11.2020, № 31711 від 17.11.2020, № 21811 від 18.11.2020, № 31911 від 19.11.2020. Перевезення товару здійснювало ТОВ «ЛОГІСТИЧНА КОМПАНІЯ «ДІЛОВІ ЛІНІЇ», у зв`язку з чим були складені товарно-транспортні накладні № 1611/2 від 16.11.2020, № 1711/1 від 17.11.2020, № 1811/1 від 18.11.2020, № 1911/1 від 19.11.2020. Товар, відповідно до наявних в матеріалах справи документів, приймав особисто директор ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» Толпекін А.О. на підставі повноважень, передбачених Уставом Товариства, у зв`язку з чим, на переконання суду, оформлення довіреності на приймання товару від постачальника за даним правочином не є обов`язковою.

Фактично товар був оплачений Позивачем, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями № 2087 від 08.12.2020 на суму 899563,04 грн., № 2088 від 08.12.2020 на суму 976 933,96 грн., № 2089 від 08.12.2020 на суму 983 396,65 грн., № 2090 від 08.12.2020 на суму 822 933,92 грн. На виконання вимог чинного законодавства постачальником - СІРІУС БІЛДІНГ» по всім вищевказаним господарським операціям були складені та зареєстровані податкові накладні № 41611 від 16.11.2020, № 31711 від 17.11.2020, № 21811 від 18.11.2020, № 31911 від 19.11.2020. Товар був використаний Позивачем під час виконання робіт, що підтверджується відповідними актами списання товарно-матеріальних цінностей за 2020-2021 роки.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «ПРОФОХОРОНА-ГРУП» судом встановлено, що між позивачем «Замовник» та ТОВ «ПРОФОХОРОНА-ГРУП» «Виконавець» () було укладено договір про надання послуг з охорони № У-1 від 29.07.2020, згідно з пп. 1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надати за плату послуги з охорони об`єктів. Вартість послуг складає 110 000 грн. за один місяць. Строки надання послуг - з серпня 2020 року по лютий 2021 року.

На підтвердження належного виконання умов договору з боку ТОВ «ПРОФОХОРОНА-ГРУП» сторонами складені та підписані без претензій первинні документи - акти виконаних робіт (наданих послуг) № б/н від 31.08.2020 на суму 110 000 грн., № б/н від 30.09.2020 на суму 110 000 грн., № б/н від 31.10.2020 на суму 110 000 грн., № б/н від 30.11.2020 на суму 110 000 грн., № б/н від 31.12.2020 на суму 110 000 грн., № б/н від 31.01.2021 на суму 247 500 грн., № б/н від 28.02.2021 на суму 247 500 грн. Послуги, відповідно до наявних в матеріалах справи документів, приймав особисто директор ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» Толпекін А.О. на підставі повноважень, передбачених Уставом Товариства, у зв`язку з чим, на переконання суду, оформлення довіреності на їх приймання за даним правочином не є обов`язковою.

Строк оплати за послуги (згідно п. 3.1. договору) - попередня оплата до 20-го числа поточного місяця. Послуги були фактично своєчасно оплачені Позивачем, в тому числі з метою збереження вартості послуг на майбутні місяці внесена попередня оплата за послуги до травня 2022 року, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями № 1921 від 26.11.2020 на суму 440 000,00 грн., № 1925 від 26.11.2020 на суму 330 000,00 грн., № 1922 від 26.11.2020 на суму 440 000,00 грн., № 1923 від 26.11.2020 на суму 440000,00 грн., № 1924 від 26.11.2020 на суму 440 000,00 грн. На виконання вимог чинного законодавства постачальником - ТОВ «ПРОФОХОРОНА-ГРУП» по всім вищевказаним господарським операціям були складені та зареєстровані податкові накладні №№ 53, 55, 57, 59 від 18.08.2020, №№ 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28 від 26.11.2020.

Надані послуги використані в господарській діяльності позивача.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на неможливість виконання умов зазначеного договору у зв`язку із знаходженням Замовника і Виконавця в різних населених пунктах, оскільки ризики здійснення господарської діяльності покладені виключно на суб`єкта господарювання, а наведені доводи є лише припущеннями контролюючого органу, не підтверджені жодними належними, достатніми і достовірними доказами та не можуть бути покладені в основу спірних рішень.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «УКРГЄОСЕРВІС» судом встановлено, що між позивачем «Покупець» та ТОВ «УКРГЄОСЕРВІС» «Постачальник» () було укладено договір поставки № 14 від 15.11.2018, згідно з пп. 1.1, 1.2 якого Постачальник зобов`язується в порядку і на умовах даного договору передати у власність, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, що належить на праві власності. Кількість, номенклатура, асортимент і ціна Товару, що поставляється, узгоджуються сторонами в усній формі на кожну окрему партію, що постачається, і фіксуються в рахунках, які виставляються Постачальником та у відповідній Специфікації, якщо така оформлена сторонами.

З метою узгодження істотних умов договору сторонами складені специфікації № б/н від 04.01.2021 на загальну суму 4 329 183,44 грн., № б/н від 01.03.2021 на загальну суму 4030564,80 грн. Умови поставки згідно специфікацій - EXW відповідно до міжнародних правил «ІНКОТЕРМС», адреса поставки - Донецька область, Костянтинівський район, с.Кльобан Бик, вул. Набережна, буд. 1а (склад постачальника). Строки поставки - січень і березень 2021 року.

На виконання умов договору та специфікацій постачальником - ТОВ «УКРГЄОСЕРВІС» поставлено товар, який без претензій прийнято представником Позивача, що підтверджується первинними документами - видатковими накладними № 1 від 06.01.2021, № 2 від 11.01.2021, №№ 3, 4 від 12.01.2021, №№ 5, 6, 7, 8 від 13.01.2021, №№ 9, 10, 11, 12, 13, 14 від 14.01.2021, № 15 від 15.01.2021, № 16 від 20.01.2021, № 29 від 16.03.2021, № 30 від 17.03.2021, № 31 від 18.03.2021, №№ 32, 33 від 19.03.2021, №№ 34, 35 від 22.03.2021, №№ 36, 37 від 23.03.2021, №№ 38, 39, 40 від 24.01.2021, №№ 41, 42, 43 від 25.03.2021, № 45 від 26.03.2021. Перевезення товару здійснювали ТОВ «ОРІЄНТЕКС ТРЕЙД», на підтвердження чого складені товарно-транспортні накладні № 0601/01 від 06.01.2021, № 1101/1 від 11.01.2021, №№ 1201/01, 1201/10 від 12.01.2021, №№ 1301-/1, 1301/2 від 13.01.2021, №№ 1401/1, 1401/2, 1401/3 від 14.01.2021, № 1501/1 від 15.01.2021, №2001/1 від 20.01.2021, а також ТОВ «САМСТОР», на підтвердження чого складені товарно-транспортні накладні № 1603/1 від 16.01.2021, № 1703/1 від 17.01.2021, № 1803/1 від 18.03.2021, № 1903/1 від 19.03.2021, № 2203/1 від 22.03.2021, № 2303/1 від 23.03.2021, №2403/1 від 24.03.2021, № 2503/1 від 25.03.2021, № 2603/1 від 26.03.2021. Товар, відповідно до наявних в матеріалах справи документів, отримано особисто директорами ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» Толпекін А.О. та Семесенко Б.І. на підставі повноважень, передбачених Уставом Товариства, у зв`язку з чим, на переконання суду, оформлення довіреності на приймання товару від постачальника за даним правочином не є обов`язковою.

Строк оплати за товар (згідно п. 3.4. договору) 180 календарних днів з моменту передачі товару. Проте, з урахуванням значного терміну відстрочення оплати згідно умов Договору, на момент проведення перевірки товар Позивачем не оплачений.

На виконання вимог чинного законодавства постачальником - ТОВ «УКРГЄОСЕРВІС» по всім вищевказаним господарським операціям складені та зареєстровані податкові накладні № 1 від 06.01.2021, № 2 від 11.01.2021, №№ 3, 4 від 12.01.2021, №№ 5, 6, 7, 8 від 13.01.2021, №№ 9, 10, 11, 12, 13, 14 від 14.01.2021, № 15 від 15.01.2021, № 16 від 20.01.2021, № 1 від 16.03.2021, № 2 від 17.03.2021, № 3 від 18.03.2021, №№ 4, 5 від 19.03.2021, №№ 6, 7 від 22.03.2021, №№ 8, 9 від 23.03.2021, №№ 10, 11, 12 від 24.01.2021, №№ 13, 14, 15 від 25.03.2021, № 17 від 26.03.2021. Товар був використаний Позивачем під час виконання робіт, що підтверджується відповідними актами списання товарно-матеріальних цінностей за 2021 рік.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «ЦЕНТРЕКОБУД» судом встановлено, що між позивачем «Покупець» та ТОВ «ЦЕНТРЕКОБУД» «Постачальник» () було укладено договір поставки № 35 від 02.02.2021, згідно з пп. 1.1, 1.2 якого Постачальник зобов`язується в порядку і на умовах даного договору передати у власність, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, що належить на праві власності. Кількість, номенклатура, асортимент і ціна Товару, що поставляється, узгоджуються сторонами в усній формі на кожну окрему партію, що постачається, і фіксуються в рахунках, які виставляються Постачальником та у відповідній Специфікації, якщо така оформлена сторонами.

Умови поставки згідно п. 2.1. договору - EXW відповідно до міжнародних правил «ІНКОТЕРМС», адреса поставки - склад постачальника за адресою: Полтавська область, м.Кременчук, вул. Василя Симоненко, буд. 1Д . Товар постачався протягом 22 лютого 2021 року. На виконання умов договору постачальником - ТОВ «ЦЕНТРЕКОБУД» поставлено товар, який без претензій прийнято представником Позивача, що підтверджується первинними документами - видатковими накладними № ФвД22002 від 22.02.2021 на суму 611456,20 грн., № ФвД22003 від 22.02.2021 на суму 552513,36 грн., № ФвД22004 від 22.02.2021 на суму 723411,73 грн., № ФвД22006 від 22.02.2021 на суму 620928,00 грн., №ФвД22007 від 22.02.2021 на суму 639490,27 грн., № ФвД22008 від 22.02.2021 на суму 241248,68 грн., № ФвД22010 від 22.02.2021 на суму 756206,30 грн. Перевезення товару здійснювало ТОВ «ОРІЄНТЕКС ТРЕЙД», на підтвердження чого складені товарно-транспортні накладні №№ 2202/1, 2202/2, 2202/3, 2202/4, 2202/5, 2202/6, 2202/7 від 22.02.2021. Товар, відповідно до наявних в матеріалах справи документів, приймав особисто директор ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» Семесенко Б.І. на підставі повноважень, передбачених Уставом Товариства, у зв`язку з чим, на переконання суду, оформлення довіреності на приймання товару від постачальника за даним правочином не є обов`язковою. Строк оплати (згідно п. 3.2. договору) 14 календарних днів з моменту передачі товару.

Фактично товар оплачений Позивачем, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями № 478 від 10.03.2021 на суму 200 000,00 грн., № 483 від 11.03.2021 на суму 1 687 381,29 грн., № 484 від 11.03.2021 на суму 160 000,00 грн., № 509 від 16.03.2021 на суму 80 000,00 грн., № 545 від 25.03.2021 на суму 676 206,30 грн., № 546 від 25.03.2021 на суму 1 341 666,95 грн. На виконання вимог чинного законодавства постачальником - ТОВ «ЦЕНТРЕКОБУД» по всім вищевказаним господарським операціям були складені та зареєстровані податкові накладні №№ 28, 29, 30, 33, 34, 35, 41 від 22.02.2021. Товар був використаний Позивачем під час виконання робіт, що підтверджується відповідними актами списання товарно-матеріальних цінностей за 2021 рік.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «УКРНАДРАРАЗРОБКА» судом встановлено, що між позивачем «Покупець» та ТОВ «УКРНАДРАРАЗРОБКА» «Постачальник» () було укладено договір поставки » № 0102/01 від 01.02.2021, згідно з пп. 1.1, 1.2 якого Постачальник зобов`язується в порядку і на умовах даного договору передати у власність, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, що належить на праві власності. Кількість, номенклатура, асортимент і ціна Товару, що поставляється, узгоджуються сторонами в усній формі на кожну окрему партію, що постачається, і фіксуються в рахунках, які виставляються Постачальником та у відповідній Специфікації, якщо така оформлена сторонами.

З метою узгодження істотних умов договору сторонами складені специфікації № б/н від 01.02.2021 на загальну суму 2 332 759,96 грн., № б/н від 01.03.2021 на загальну суму 3 629 096,36 грн. Умови поставки згідно специфікацій - EXW відповідно до міжнародних правил «ІНКОТЕРМС», адреса поставки - Донецька область, Костянтинівський район, с. Кльобан Бик, вул. Набережна, буд. 1а (склад постачальника). Строки поставки - лютий і березень 2021 року.

На виконання умов договору та специфікацій постачальником - ТОВ «УКРНАДРАРАЗРОБКА» поставлено товар, який без претензій прийнято представником Позивача, що підтверджується первинними документами - видатковими накладними №№ 1, 2, 3 від 16.02.2021, №№ 4, 5, 6 від 17.02.2021, №№ 7, 8, 9 від 18.02.2021, № 10 від 19.02.2021, №№ 11, 12, 13, 14 від 01.03.2021, №№ 15, 16 від 03.03.2021, №№ 17, 18, 19 від 04.03.2021, №№ 20, 21, 22 від 05.03.2021, № 23 від 09.03.2021, №№ 24, 25 від 11.03.2021, № 26 від 22.03.2021. Перевезення товару здійснювало ТОВ «ОРІЄНТЕКС ТРЕЙД», в підтвердження чого складені товарно-транспортні накладні: № 1602/1 від 16.02.2021, № 1702/1 від 17.02.2021, № 1802/1 від 18.02.2021, № 1902/1 від 19.02.2021, № 010321/1 від 01.03.2021, №0103/2 від 01.03.2021, № 0303/1 від 03.03.2021, № 0403/1 від 04.03.2021, № 0503/1 від 05.03.2021, № 0903/1 від 09.03.2021, № 1103/1 від 11.03.2021, № 1203/1 від 12.03.2021, №2203/1 від 22.03.2021. Товар, відповідно до наявних в матеріалах справи документів, приймали особисто директори ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на підставі повноважень, передбачених Уставом Товариства, у зв`язку з чим, на переконання суду, оформлення довіреності на приймання товару від постачальника за даним правочином не є обов`язковою. Строк оплати за товар (згідно п. 3.4 договору) 180 календарних днів з моменту передачі товару.

Фактично товар був оплачений Позивачем, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями № 536 від 25.03.2021 на суму 128 000 грн., № 519 від 22.03.2021 на суму 400 200 грн., № 509 від 17.03.2021 на суму 633 500,00 грн., № 483 від 12.03.2021 на суму 250 200,00 грн., № 469 від 09.03.2021 на суму 303 600,00 грн., № 459 від 09.03.2021 на суму 1689000,00 грн., № 458 від 09.03.2021 на суму 1 501 700,00 грн.

На виконання вимог чинного законодавства постачальником - ТОВ «УКРНАДРАРАЗРОБКА» по всім вищевказаним господарським операціям були складені та зареєстровані податкові накладні №№ 1, 2, 3 від 16.02.2021, №№ 4, 5, 6 від 17.02.2021, №№7, 8, 9 від 18.02.2021, № 10 від 19.02.2021, №№ 11, 12, 13, 14 від 01.03.2021, №№ 15, 16 від 03.03.2021, №№ 17, 18, 19 від 04.03.2021, №№ 20, 21, 22 від 05.03.2021, № 23 від 09.03.2021, №№ 24, 25 від 11.03.2021, № 26 від 22.03.2021. Товар був використаний Позивачем під час виконання робіт, що підтверджується відповідними актами списання товарно-матеріальних цінностей за 2021 рік.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «МАЙНІНГ ЕКСПРЕС» судом встановлено, що між позивачем «Покупець» та ТОВ «МАЙНІНГ ЕКСПРЕС» «Постачальник» () було укладено договір оренди серверного обладнання № МЕ-49/2020 від 11.03.2020, згідно з пп.1.1, 1.2 якого Постачальник зобов`язується в порядку і на умовах даного договору передати у власність, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, що належить на праві власності. Кількість, номенклатура, асортимент і ціна Товару, що поставляється, узгоджуються сторонами в усній формі на кожну окрему партію, що постачається, і фіксуються в рахунках, які виставляються Постачальником та у відповідній Специфікації, якщо така оформлена сторонами. Вартість послуг складає 100 000 грн. за один місяць, а з лютого 2021 року - 126 000 грн. за один місяць. Строки надання послуг - з квітня 2020 року по березень 2021 року.

На підтвердження належного виконання умов договору з боку ТОВ «МАЙНІНГ ЕКСПРЕС» сторонами складені та підписані без претензій первинні документи - акти прийому-здачі робіт (послуг) № б/н від 30.04.2020 на суму 100 000 грн., № б/н від 31.05.2020 на суму 100 000 грн., № б/н від 30.06.2020 на суму 100 000 грн., № б/н від 31.07.2020 на суму 100 000 грн., № б/н від 31.08.2020 на суму 100 000 грн., № б/н 30.09.2020 на суму 100 000 грн., № б/н від 31.10.2020 на суму 100 000 грн., № б/н від 30.11.2020 на суму 100 000 грн., №б/н від 31.12.2020 на суму 100 000 грн., № б/н від 31.01.2021 на суму 100 000 грн., № б/н від 28.02.2021 на суму 126 000 грн., № б/н від 31.03.2021 на суму 126 000 грн. Послуги, відповідно до наявних в матеріалах справи документів, приймали особисто директори ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на підставі повноважень, передбачених Уставом Товариства, у зв`язку з чим, на переконання суду, оформлення довіреності за даним правочином не є обов`язковою. Строк оплати послуг (згідно п. 3.2. договору) - попередня оплата до 1-го числа поточного місяця.

Послуги були фактично оплачені позивачем, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями № 23 від 10.09.2020 на суму 150 000,00 грн., № 22 від 10.09.2020 на суму 170 000,00 грн., № 21 від 10.09.2020 на суму 184 000,00 грн., № 18 від 18.03.2020 на суму 344 200,00 грн. № 17 від 18.03.2020 на суму 325 800,00 грн., № 15 від 18.03.2020 на суму 330 000 ,00 грн.

На виконання вимог чинного законодавства виконавцем - ТОВ «МАЙНІНГ ЕКСПРЕС» по всім вищевказаним господарським операціям були складені та зареєстровані податкові накладні № 32 від 18.03.2020, № 27 від 10.09.2020.

Колегія суддів вважає, що позивачем правомірно віднесено витрати за цією операцією, як таку, що віднесена до господарської діяльності.

Доводячи правомірність висновків щодо нереальності цієї операції, зазначав, що відповідно до п. 2.4.9 договору оренди серверного обладнання № МЕ-49/2020 необхідно забезпечити доступ до обладнання може його технічні спеціалісти згідно із списком ТОВ «Укрцентраль».

В акті перевірки (сторінка 36 акту, т. 1 а.с.65) зазначено, що згідно до наданого до перевірки списку уповноважений представник - 1 особа директор Толпекін А.О., якого звільнено з посади 04.03.2021, але відповідно до актів приймання-передачі обладнання - 10 шт. (сторінка 30 відповіді на заперечення, т.15, а.с.96). До перевірки не надано список інших уповноважених працівників щодо забезпечення доступу до обладнання.

Відповідно до даних бухгалтерського обліку ТОВ «Укрцентраль» по рахунку 10 «Основні засоби» рахуються Ноутбук «LenovoSdealPad 330-15 в кількості - 3 шт. За податковою адресою ТОВ «Укрцентраль» - м. Маріуполь, вул. Троїцька, 43 не встановлено комп`ютерних засобів, що унеможливлює підключення до вказаного серверного обладнання.

Колегія суддів вважає, що такі висновки ґрунтуються на припущеннях, натомість позивачем підтверджено дані, визначені у податковій звітності за цією господарською операцією.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «ОЛІВІН ГРУПП» судом встановлено, що між позивачем «Покупець» та ТОВ «ОЛІВІН ГРУПП» «Постачальник» (код ЄДРПОУ 11) було укладено договір поставки № 2009/19 від 20.09.2019, згідно з пп.1.1, 1.2 якого на умовах, визначених цим договором, Постачальник зобов`язується здійснити поставку Товару, а Покупець прийняти і оплатити поставлений товар. Кількість та якість товару, графік поставки, місце поставки та інші умови окремої партії Товару визначаються Сторонами в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно Специфікації № 1 від 20.09.2019 та Специфікації № 2 до договору № 2009/19 від 23.09.2019 Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити Товар, а саме «олія соняшникова нерафінована, українського походження, з врожаю 2019р.», «шрот соняшниковий не гранульований українського походження з врожаю 2019р.», що були придбані для експорту на підставі договору комісії № 4К від 20.09.2019, укладеного з ТОВ «УКРОПТПРОДУКТ», яке далі здійснювало експорт вищевказаного товару з України, що підтверджено МТД (сканкопія) №504010/2019/00285 від 18.11.2019 та № 807170/2019/057148 від 23.10.2019.

Для узгодження істотних умов договору сторонами складені специфікації № 1 від 20.09.2019 на загальну суму 3 849 600,00 грн., № 2 від 20.09.2019 на загальну суму 1 350 000,00 грн. Умови поставки згідно специфікацій - DAP відповідно до міжнародних правил «ІНКОТЕРМС», адреса поставки - Польський кордон, пункт переходу ст. Ізов - ст. Хрущов. Строки поставки - жовтень 2019 року.

На виконання умов договору та специфікацій постачальником - ТОВ «ОЛІВІН ГРУПП» поставлено товар, який без претензій прийнято представником Позивача, що підтверджується первинними документами: видатковими накладними №№ 1048, 1049, 1050 від 07.10.2019, № 1148 від 23.10.2019. Разом з товаром в підтвердження його якості постачальником були надані якісні посвідчення на шрот соняшниковий високо протеїновий тостований негранульований, виконані виробничою лабораторією ТОВ «АГРОСИНЕРГІЯ» №№ 988, 991, 992, 993, 994 996 від 22.10.2019, міжнародні ветеринарні сертифікати на корми рослинного походження - шрот соняшниковий тостований негранульований №№ ЕА051050, № ЕА051651, №ЕА051652, № ЕА051053, № ЕА051054 від 23.10.2019. Товар, відповідно до наявних в матеріалах справи документів, приймав особисто директор ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» ОСОБА_1 на підставі повноважень, передбачених Уставом Товариства, у зв`язку з чим, на переконання суду, оформлення довіреності на приймання товару від постачальника за даним правочином не є обов`язковою.

Фактично товар був оплачений Позивачем, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями № 1068 від 07.11.2019 на суму 2 121 740,00 грн., № 1394 від 27.12.2019 на суму 1 840 000,00 грн., № 169 від 28.01.2020 на суму 361 272,40 грн., № 167 від 28.01.2020 на суму 999 950,00 грн.

Виконання умов укладених між позивачем та вищенаведеними контрагентами договорів знайшло своє відображення в податковому та бухгалтерському обліку позивача.

Таким чином, вищенаведені докази (первинні документи) підтверджують як обставини придбання позивачем згаданих товарів і послуг, так і рух відповідних активів в діяльності підприємства, і, як наслідок, - правомірність формування позивачем податкового кредиту в межах спірних господарських операцій.

Натомість, висновок контролюючого органу про їх нереальність ґрунтується виключно на аналізі дослідженої податкової інформації, з якої на переконання податкового органу неможливо встановити походження реалізованого контрагентами позивача товару.

При цьому, в контексті наведеного, слід зауважити, що відповідачем під час судового розгляду справи не надано належних, допустимих і достовірних доказів дослідження під час проведення перевірки первинних документів контрагентів позивача, проведення зустрічних перевірок, а відтак висновки податкового органу не відповідають критерію юридичної значимості.

Так, за висновками, висловленими Верховним Судом у постанові від 05.01.2021 по справі № 820/1124/17, суд вказав, що висновки про відсутність реальності господарських операцій з огляду на відсутність у контрагентів трудових та матеріально - технічних ресурсів контролюючим органом зроблено виключно на підставі аналізу наданої іншими контролюючими органами податкової інформації та опрацьованої узагальненої податкової інформації, наявної в базі даних ДФС, зокрема і щодо неподання контрагентами податкової звітності, проте така податкова інформація, носить виключно інформативний характер. Посилання контролюючого органу на таку інформацію, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними, оскільки фактично будь-які первинні документи платника податків не використовуються та не аналізуються, а отже така інформація не відповідає критерію юридичної значимості, та не є допустимим та достовірним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.

Верховний Суд у постанові від 05 липня 2023 року у справі № 160/10973/22 зазначив:

«Будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

При цьому, колегія суддів наголошує, що остаточний висновок щодо реальності/нереальності спірних господарських операцій має бути зроблений за наслідками аналізу усіх наявних у справі доказів і матеріалів в їх системній сукупності та взаємозв`язку зі змістом укладених правочинів.

З огляду на встановлені обставини у справі, а також беручи до уваги індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, правильним є висновок судів про те, що у разі порушення контрагентом платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи, у зв`язку з чим право платника податків, тобто позивача, на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третьою особою.».

Згідно підпункту 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Під господарською діяльністю у Господарському кодексі України (стаття 3), в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Виходячи із положень вищевказаної норми закону, лише відсутність податкової накладної безспірно позбавляє платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість і тільки у разі не підтвердження на момент перевірки податкового кредиту податковими накладними платник податку може бути притягнутий до відповідальності.

Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Суд враховує, що наявність податкових накладних є обов`язковою обставиною для визначення правильності формування податкового кредиту, але не вичерпною. Від встановлення цієї обставини залежить оцінка податкових накладних як правової підстави для віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

В акті перевірки зазначено про порушення позивачем п.п.198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, п.п.200.1, 200.4 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого ним неправомірно віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ в розмірі 3 204 097,00 грн., які зазначені в податкових накладних, якими оформлено операції з придбання продукції у ТОВ «БЬЮТІ ФОРМ», ТОВ «КРОКУС ТОРГ», ТОВ «БОННЕТ-М», ТОВ «РЕНКУЛ», ТОВ «УКРВУГЛЕСЕРВІС», ТОВ «СІРІУС БІЛДІНГ», ТОВ «УКРГЕОСЕРВІС», ТОВ «ЦЕНТРЕКОБУД», ТОВ «УКРНАДРОРОЗРОБКА», ТОВ «ОЛІВІН ГРУПП» та придбання послуг у ТОВ «МАЙНІНГ ЕКСПРЕС» та ТОВ «ПРОФОХОРОННА ГРУП», у зв`язку з тим, що дані операції є нікчемними.

В обґрунтування своєї правової позиції щодо нікчемності укладених правочинів, які не були направлені на досягнення господарської мети позивача, відповідач зазначає, що такого висновку дійшов у зв`язку з тим, що товари, реалізовані в ході виконання договорів постачання, мають невідоме джерело походження, встановлено «обриви» ланцюгів постачання, які підтверджені дефектністю первинних документів, відсутністю сертифікатів походження товару, товарно-транспортних накладних, а також матеріалами податкових інформацій.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, висновки відповідача про те, що зазначені вище господарські операції є нікчемними і здійснювались позивачем з метою мінімізації податкових зобов`язань, є лише припущеннями, на яких вони не можуть ґрунтуватись. Здійснення даного виду господарської діяльності відповідає меті та предмету діяльності позивача як юридичної особи.

Всі товари і послуги, отримані позивачем від зазначених вище контрагентів у спірний період часу по вказаним вище договорам були використані позивачем в ході здійснення господарської діяльності. Всі витрати, понесені ним, підтверджено зазначеними вище первинними документами, які були предметом дослідження відповідача в ході проведення перевірки, про що зазначено в Акті перевірки. Відповідачем не заперечується обставина фактичного здійснення позивачем даних господарських операцій, проведення оплати за договорами, відображення правочинів у відповідних документах бухгалтерського обліку і податкової звітності.

Як встановлено судами, висновки, що товари, реалізовані в ході виконання договорів постачання, мають невідоме джерело походження, зроблені відповідачем на підставі податкової інформації.

Однак, слід зазначити, що вказана податкова інформація містить лише дані про результати господарської діяльності кожного контрагента позивача окремо за період, в якому виникли спірні правовідносини. Контролюючим органом не перевірялась і не оцінювалась діяльність ТОВ «БЬЮТІ ФОРМ», ТОВ «КРОКУС ТОРГ», ТОВ «БОННЕТ-М», ТОВ «РЕНКУЛ», ТОВ «УКРВУГЛЕСЕРВІС», ТОВ «СІРІУС БІЛДІНГ», ТОВ «УКРГЕОСЕРВІС», ТОВ «ЦЕНТРЕКОБУД», ТОВ «УКРНАДРОРОЗРОБКА», ТОВ «ОЛІВІН ГРУПП» в періоди, які передували укладенню спірних правочинів, у зв`язку з чим, висновки відповідача про нікчемність укладених позивачем правочинів з вищезазначеними контрагентами, щодо яких виник спір, є безпідставними і зроблені в результаті припущень, що жодним чином виключає можливість покладення їх в основу спірних рішень.

Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2023 року у справі № 200/2903/22 зазначив:

«Інформація, що міститься в інформаційних базах даних контролюючих органів носить інформативний характер та не доводить наявності порушень податкового законодавства позивачем. Доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з надання послуг (робіт) чи поставки товару позивачу, обумовленого укладеним договором, надано не було, як не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про наявність фактів, які встановлені судами, однак не були враховані під час прийняття рішень, та свідчили про протиправну поведінку як позивача так і контрагентів та злагодженості дій між ними.

Вказана позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема в постановах від 03.10.2019 у справі № 811/3223/14, від 16.04.2020 у справі № 810/3443/18, від 30.09.2021 у справі № 400/1986/19 та фактично була врахована судами під час вирішення цієї справи.

Перевіряючи твердження контролюючого органу про нереальність спірних операцій з огляду на неможливість встановити у ланцюгах поставки джерело походження товару, поставленого в подальшому позивачу, суди правильно виходили з того, що порушення певним постачальником товару у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) податкової дисципліни, крім того, такі посилання не підтверджені належними, достовірними та достатніми доказами. Згідно акту перевірки, контролюючий орган дійшов вищевказаних висновків також виключно на підставі інформації наявної в інформаційних базах даних контролюючого органу, посилань на документи акт перевірки також не містить, наведені відповідачем схеми співставлення реалізації та придбання товарі (робіт, послуг) по контрагентах не є належними доказами, оскільки такі схеми є лише узагальненням інформації, що наявна в інформаційних базах, з таких не вбачається, що вони базуються на безпосередньому дослідженні та аналізі первинних документів господарюючих суб`єктів.

При цьому слід зазначити, що судами встановлена наявність правосуб`єктності сторін на час укладення та виконання спірних правочинів, зокрема, контрагенти позивача на момент укладення договорів та оформлення первинних документів, як і позивач, були належними учасниками цивільних та господарських правовідносин та були платниками ПДВ.».

Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджено надання позивачем до контролюючого органу податкової звітності з податку на додану вартість, податку на прибуток та відповідність даних, що містяться в наданій податковій звітності, даним первинного бухгалтерського обліку.

Згідно з частиною 2 статті 74 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Згідно зі статтею 3 цього ж Закону метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 цього Закону встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судами були досліджені первинні документи, що містять відомості про обставини, які є предметом доказування у цій справі, та пов`язані з рухом активів, виконанням зобов`язань, останні відповідають змісту, відображеному в укладених позивачем договорах, та підтверджують обґрунтованість формування податкового кредиту за досліджуваними господарськими операціями.

Крім того, реальність господарських операцій, визначених у наведених вище договорах, підтверджується подальшим використанням придбаних товарів та послуг на основі даних бухгалтерського обліку та відповідними актами списання товарно-матеріальних цінностей.

Судами встановлено, що контрагенти позивача - ТОВ «БЬЮТІ ФОРМ», ТОВ «КРОКУС ТОРГ», ТОВ «БОННЕТ-М», ТОВ «РЕНКУЛ», ТОВ «УКРВУГЛЕСЕРВІС», ТОВ «СІРІУС БІЛДІНГ», ТОВ «УКРГЕОСЕРВІС», ТОВ «ЦЕНТРЕКОБУД», ТОВ «УКРНАДРОРОЗРОБКА», ТОВ «ОЛІВІН ГРУПП», ТОВ «МАЙНІНГ ЕКСПРЕС» та ТОВ «ПРОФОХОРОННА ГРУП» на момент вчинення спірних фінансово-господарських операцій були юридичними особами, зареєстрованими у встановленому законом порядку, знаходились на податковому обліку в органах податкової служби та були платниками податку на додану вартість.

Отже, при здійсненні господарських операцій із зазначеними контрагентами та подальшому їх використанні у своїй господарській діяльності в діях позивача була наявна господарська мета, відтак, суд дійшов висновку, що у відповідача не було підстав вважати вищезазначені правочини нікчемними і такими, що не спрямовані на досягнення господарської мети.

Згідно пункту 201.8. статті 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 55 Господарського кодексу України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Таким чином, контрагенти позивача на час здійснення господарських операцій мали статус юридичної особи, та як наслідок мали право здійснювати господарську діяльність шляхом укладення договорів та були наділені правами складення і реєстрації податкових накладних, що обумовлює їх спеціальну податкову правосуб`єктність.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи акту перевірки ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ», висновок щодо нікчемності правочинів, укладених з ТОВ «КРОКУС ТОРГ», ТОВ «БОННЕТ-М», ТОВ «РЕНКУЛ» відповідачем зроблений у зв`язку із наявністю відкритих кримінальних проваджень щодо посадових осіб постачальників, задіяних в ланцюгу постачання між позивачем та його контрагентами. При цьому матеріали перевірки не містять посилання на конкретну податкову інформацію, отриману у відповідності до приписів Податкового кодексу України. Крім того, відповідачем до матеріалів справи не надано жодного належного, достатнього і допустимого доказу зазначеної обставини.

При цьому суд зазначає, що у відповідності до приписів ст. 83 ПК України, яка визначає матеріали, які є підставами для висновків під час проведення перевірок, для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Суд звертає увагу відповідача, що оскільки факти та обставини, встановлені в ході досудового слідства по кримінальній справі, згідно приписів кримінально-процесуального законодавства, не можуть вважатись встановленими і підтверджувати вину особи у вчинені злочину до набрання законної сили обвинувальним вироком у кримінальній справі, у контролюючого органу відсутні підстави для врахування такої інформації при прийнятті висновків під час проведення перевірки платника податків (позивача).

Колегія суддів зазначає, що саме по собі внесення кримінальних проваджень до Єдиного реєстру досудового розслідувань не може бути підставою для висновків про фіктивність тих чи інших господарських операцій.

Верховний Суд у постанові від 19 квітня 2023 року № 420/20757/21 зазначив:

«п.81, що сам факт наявності кримінального провадження не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, здійснених між платником та його контрагентом. Більш того, за відсутності доказів щодо непричетності засновників до здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства та дослідження їх судом, не є достатнім лише посилання відповідача на наявність розслідування та/або відкритого кримінального провадження, оскільки вказане не містить встановлених обставин, які б доводили невиконання контрагентом своїх договірних зобов`язань саме за господарськими відносинами з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності».

Таким чином, з урахуванням вищенаведених обставин, суд приходить до висновку про безпідставність посилань відповідача в акті № 7358/05-99-07-17-361677480 від 15.07.2021 про результати позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість по взаємовідносинам з вищезазначеними контрагентами.

В свою чергу, обставина реального здійснення господарських операцій та правильність їх відображення в податковому обліку доведена в цій адміністративній справі на підставі досліджених доказів.

Стосовно доводів відповідача, що правочини, укладені між позивачем та ТОВ «БЬЮТІ ФОРМ», ТОВ «КРОКУС ТОРГ», ТОВ «БОННЕТ-М», ТОВ «РЕНКУЛ», ТОВ «УКРВУГЛЕСЕРВІС», ТОВ «СІРІУС БІЛДІНГ», ТОВ «УКРГЕОСЕРВІС», ТОВ «ЦЕНТРЕКОБУД», ТОВ «УКРНАДРОРОЗРОБКА», ТОВ «ОЛІВІН ГРУПП», ТОВ «МАЙНІНГ ЕКСПРЕС» та ТОВ «ПРОФОХОРОННА ГРУП», є нікчемними, слід зазначити наступне.

Статтею 204 Цивільного кодексу України, в редакції, яка діяла на момент вчинення спірних правочинів, передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частиною 1 статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Суд зазначає, що умовою для кваліфікації правочину як нікчемного через те, що він порушує публічний порядок, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин. При цьому, визначальне значення має встановлення персоналій посадових осіб, у яких виник умисел на вчинення протиправного правочину, зміст їх умислу, обставини, за яких такий умисел виник.

Відповідачем не доведено, що продаж вказаного товару/послуг вимагає від контрагентів позивача наявності виробничих потужностей та певних основних засобів.

Суд не бере до уваги розбіжності, виявлені у даних інших контрагентів позивача при їх співставленні, оскільки в даному випадку будь-яке порушення спричиняє відповідальність та негативні наслідки лише для особи - порушника. Підприємство не може відповідати за будь-які неправомірні дії своїх контрагентів.

В ході розгляду справи відповідачем доказів, крім тих, що містяться у матеріалах справи, до суду не надано. Водночас позивачем з посиланням на належні докази, що долучені до матеріалів справи, доведено обставину реального здійснення господарських операцій.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми, суд вважає, що підставою для включення сум за господарськими операціями до складу податкового кредиту є належним чином оформленні первинні бухгалтерські документи, які засвідчують зміст господарської операції, за умови реального вчинення дій по виконанню господарської операції.

Таким чином, надання контролюючому органу належним чином оформлених первинних документів, передбачених законодавством про податки і збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо контролюючим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів.

Дослідженими доказами підтверджено, що позивачем податковий кредит з податку на додану вартість, визначено податок на прибуток по фінансово-господарським операціям з контрагентами за період, що перевірявся, сформовано з дотриманням вимог Податкового кодексу України, а саме, позивачем в підтвердження позовних вимог надана вся первинна документація, в тому числі податкові та видаткові накладні, копії яких досліджені в судовому засіданні, а також документи, які підтверджують факт оплати за здійснені господарські операції.

Підставою для висновків відповідача про нікчемність правочинів стало ненадання позивачем документів, які підтверджують постачання товарів, а саме сертифікатів якості та товарно-транспортних накладних.

Суд, з урахуванням приписів Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, не приймає посилання відповідача на відсутність у позивача товаро-транспортних накладних в підтвердження факту поставки товару від контрагентів, оскільки позивач отримував товар за договором поставки.

Отже, фактичні обставини об`єктивно засвідчують здійснення господарської діяльності між позивачем та ТОВ «БЬЮТІ ФОРМ», ТОВ «КРОКУС ТОРГ», ТОВ «БОННЕТ-М», ТОВ «РЕНКУЛ», ТОВ «УКРВУГЛЕСЕРВІС», ТОВ «СІРІУС БІЛДІНГ», ТОВ «УКРГЕОСЕРВІС», ТОВ «ЦЕНТРЕКОБУД», ТОВ «УКРНАДРОРОЗРОБКА», ТОВ «ОЛІВІН ГРУПП», ТОВ «МАЙНІНГ ЕКСПРЕС» та ТОВ «ПРОФОХОРОННА ГРУП» і, відповідно, правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з податку на додану вартість суми понесених витрат на підставі первинних бухгалтерських документів.

Суд приходить до висновку, що первинні документи, які наявні в матеріалах справи, є належними доказами в розумінні частини 2 ст. 74 КАС України при підтвердженні обставини реальності правочинів, укладених з ТОВ «БЬЮТІ ФОРМ», ТОВ «КРОКУС ТОРГ», ТОВ «БОННЕТ-М», ТОВ «РЕНКУЛ», ТОВ «УКРВУГЛЕСЕРВІС», ТОВ «СІРІУС БІЛДІНГ», ТОВ «УКРГЕОСЕРВІС», ТОВ «ЦЕНТРЕКОБУД», ТОВ «УКРНАДРОРОЗРОБКА», ТОВ «ОЛІВІН ГРУПП», ТОВ «МАЙНІНГ ЕКСПРЕС» і ТОВ «ПРОФОХОРОННА ГРУП», та правильності їх відображення в податковому обліку позивача.

З огляду на викладене, судом встановлено, що правочини з ТОВ «БЬЮТІ ФОРМ», ТОВ «КРОКУС ТОРГ», ТОВ «БОННЕТ-М», ТОВ «РЕНКУЛ», ТОВ «УКРВУГЛЕСЕРВІС», ТОВ «СІРІУС БІЛДІНГ», ТОВ «УКРГЕОСЕРВІС», ТОВ «ЦЕНТРЕКОБУД», ТОВ «УКРНАДРОРОЗРОБКА», ТОВ «ОЛІВІН ГРУПП», ТОВ «МАЙНІНГ ЕКСПРЕС» та ТОВ «ПРОФОХОРОННА ГРУП» спричинили зміну майнового стану позивача, тобто є реальними, спірні суми податкового кредиту сформовані на підставі достовірних первинних документів, які підтверджують рух активів у процесі здійснення господарських операцій позивача.

Таким чином, відповідачем не було доведено, що сторони, укладаючи господарські зобов`язання, мали умисел на укладення угод з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства і не були спрямовані на досягнення господарської мети.

Додатково суд звертає увагу відповідача, що згідно правової позиції Верховного Суду, яка неодноразово була викладена в його постановах (наприклад від 13.11.2018 у справі №804/1234/13-а, від 07.09.2018 у справі №826/18127/13-а, від 16.10.2018 у справі №808/1593/17, від 12.02.2019 у справі №813/1049/16 та інших), норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

У свою чергу, статтею 61 Конституції України встановлено індивідуальний характер відповідальності, що виявляється і у персональній відповідальності кожного платника податку за ведення податкового обліку.

Крім того, неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб`єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов`язковим для правозастосування органами правосуддя.

Так, у пункті 7.1 рішення у справі «Булвес АД проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив в рішенні у справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії», у пункті 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Також, у справі «Інтерсплав» проти України» (2007 рік, заява № 803/02) Європейський суд з прав людини у п. 38 рішення зазначив: «На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання в системі відшкодування ПДВ, які здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду стосовно загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які вказували б на те, що заявник був безпосередньо залучений в такі зловживання».

Перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу № 1, Європейський суд з прав людини застосував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає дотримання «справедливого балансу» між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Після проведення відповідної оцінки, Європейський суд з прав людини визнав, що «справедливий баланс» не дотримується, коли платника ПДВ позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування при відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, або доказів того, що йому було відомо/повинно було бути відомо про таку діяльність його постачальників. Відповідно, Суд констатував факт порушення статті 1 Протоколу № 1, якою гарантується право на мирне володіння майном. Право на податковий кредит фактично прирівнюється до права власності на майно платника податків, відшкодування якого останній правомірно очікує від податкового органу.

Таким чином, недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, однак в порушення вимог чинного законодавства, податковим органом таких доказів не наведено, а реальність виконання господарських операцій, на підставі яких підприємством сформовано податковий кредит, не спростовано.

В даному випадку факт здійснення господарських операцій позивача із його контрагентами підтверджується вищенаведеними первинними документами позивача, а також обов`язковими податковими накладними, достовірність та правильність оформлення яких контролюючий орган не ставить під сумнів.

Щодо доводів апелянта про правомірність збільшення фінансового результата до оподаткування відображеного в податковій декларації всього у сумі 8 967 907,00 грн., у т. ч. за 3 квартал 2019 року у сумі 6 177 284,00 грн., за 1 квартали 2021 у сумі 2 790 623,00 грн. за рахунок кредиторської заборгованості, щодо якої минув строк позовної давності.

Перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.01.2017 по 31.03.2021 встановлено його заниження всього у сумі 14 999 736,00 грн., в тому числі за 2018 рік у сумі 2 150 200,00 грн., 1 квартал 2019 року у сумі 7 405,00 грн., три квартали 2019 року у сумі 1 665 344,00 грн. (у т.ч. 3 квартал 1 657 939,00 грн.), 2019 року у сумі 2 463 199,00 грн. (у т.ч. 4 квартал 797 855,00 грн.), півріччя 2020 року у сумі 1 318 082,00 грн., три квартали 2019 року у сумі 4 192 246,00 грн. (у т.ч. 3 квартал 2 874 164,00 грн.), 2019 року у сумі 7 061 195,00 грн. (у т.ч. 4 квартал 2 868 950,00 грн.),1 квартал 2021 року у сумі 3 325 141,00 грн. в результаті допущених порушень податкового законодавства, які відображені в підпунктів 3.1.1.1, 3.1.2.1, 3.1.2.2 розділу ІІІ акта перевірки.

З посиланням на «негативну історію» (формування схемного податкового кредиту в адресу підприємств реального сектору економіки) ТОВ «РЕНКУЛ», ТОВ «СПІНЕЛ» зазначає про відсутність можливості для перерахування грошових коштів (кредиторської заборгованості) на адресу ТОВ «РЕНКУЛ» та здійснення взаємозаліку по кредиторській заборгованості з ТОВ «СПІНЕЛ».

Також зауважує, що ст.262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов`язані не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Строк позовної давності за договором постачання ТМЦ №4 від 14.10.2017 згідно Специфікації №3 від 01.01.2018 сплинув у 1 кварталі 2021 року.

З цього приводу колегія судів зазначає наступне.

Так, відповідно до оборотно-сальдової відомості по рах.6851 «Розрахунки з іншими кредиторами» станом на 01.08.2019 та на 31.03.2021 значиться кредиторська заборгованість у сумі 2 790 623,00 грн. перед ТОВ «РЕНКУЛ» (код ЄДПОУ 42215950) за договором цесії №3 від 01.07.2019 (ТОВ «СПІНЕЛ» - «Цедент», ТОВ «РЕНКУЛ» - «Цесіонарій», предмет Договору Цедент передає (відступає) Цесіонарію право вимоги сплати грошових коштів у сумі 6 177 284,29 грн. до ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» - «Боржник» в зобов`язаннях, що виникли на підставі укладеного між Цедентом та Боржником договору постачання ТМЦ №4 від 14.10.2017 згідно Специфікації №3 від 01.01.2018).

На виконання ухвали апеляційного суду від 14 вересня 2023 року позивачем надано пояснення, у яких останній наголошує, що сума 6 177 284,00 грн не є безнадійною кредиторською заборгованістю та не повинна бути списана у дохід в період липень 2019 року.

Позивач зазначає, що відповідно частини 1 статті 262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов`язані не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

При цьому ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» на користь нового кредитора - ТОВ «РЕНКУЛ» (№3 від 01.07.2019 цесія) були здійснені наступні оплати: платіжне доручення вихідне № 646 від 04.07.2019 на суму 28 284,29 грн; платіжне доручення вихідне № 647 від 04.07.2019 на суму 10 100,00 грн; платіжне доручення вихідне № 656 від 08.07.2019 на суму 51 900,00 грн; платіжне доручення вихідне № 667 від 09.07.2019 на суму 7700,00 грн; платіжне доручення вихідне № 670 від 09.07.2019 на суму 51 000,00 грн; платіжне доручення вихідне № 683 від 10.07.2019 на суму 2200,00 грн; платіжне доручення вихідне № 715 від 25.07.2019 на суму 109 500,00 грн; банківська виписка АТ «КІБ» за 07-08 серпня 2019 на суму 914 600,00 грн.; банківська виписка АТ «КІБ» за 07-08 серпня 2019 на суму 203 700,00 грн; платіжне доручення вихідне № 810 від 14.08.2019 на суму 1977,23 грн.

За рахунком 6851«Розрахунки з iншими кредиторами» здійснені наступні операції: корегування боргу ЦБУЦЕ000015 від 05.08.2019 взаємозалік на суму 420 300,00 грн; корегування боргу ЦБУЦЕ000015 від 05.08.2019 взаємозалік на суму 1 585 400,00 грн.

Позивач звертає увагу, що з урахуванням зазначених вище платежів та здійсненних операцій з коригування боргу (взаємозаліку), кредиторська заборгованість ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» перед ТОВ «РЕНКУЛ» за 3 квартал 2019 року у сумі 6 177 284,00 грн. зменшилась, та станом на 31.03.2021 в бухгалтерському обліку ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» значиться кредиторська заборгованість у сумі 2 790 623,00 грн. (рахунок 6581) перед ТОВ «РЕНКУЛ» по договору про відступлення права вимоги (цесії) №3 від 01.07.2019.

У доказ таких пояснень позивачем надано, в тому числі договір № 3 про відступлення прав вимоги від 01.07.2019, акт-приймання передачі первинних документів до договору про відступлення права вимоги від 01.07.2019, специфікацію № 3 від 01.01.2018, лист-повідомлення ТОВ «СПІНЕЛ» до ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» від 01.07.2019.

Відповідачем не надано додаткових пояснень щодо такої позиції позивача, наведеної в клопотанні від 25 вересня 2023 року № 2509ю.

Як було вказано вище, відповідач вважає, що строк позовної давності за договором постачання ТМЦ №4 від 14.10.2017 згідно Специфікації №3 від 01.01.2018 сплинув у 1 кварталі 2021 року, оскільки відповідно до ст.262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов`язані не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Колегія суддів надаючи правову оцінку цим спірним правовідносинам, виходить з такого.

Відповідно до пункту «а» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України безнадійною заборгованістю є заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу (стаття 134 в розділі ІІІ ПК).

Частиною другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) визначено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно із частиною першою статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи

Згідно з пунктом 15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 90 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153), доходом визнається сума зобов`язання, яке не підлягає погашенню.

Зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду (пункт 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306)).

Згідно зі статтею 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина перша статті 257 ЦК).

Частиною першою статті 264 ЦК встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частина третя статті 264 ЦК).

Відтак, якщо сума кредиторської заборгованості платника податку за придбані товари/послуги залишилася не сплаченою після закінчення терміну позовної давності, то у податковому періоді, на який припадає закінчення терміну позовної давності, платник податку повинен включити суму такої кредиторської заборгованості до складу доходів, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток.

У постанові від 07.06.2018 у справі № 668/8830/15-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, застосувавши норми статей 265, 264 ЦК, зробив висновок, що правила переривання перебігу строку позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності відповідного клопотання сторін у справі, якщо у справі є докази, що підтверджують факт переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

У постанові від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вказав, що акт звірки взаєморозрахунків, підписаний уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором, є належним доказом підтвердження заборгованості. Чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання відповідачем акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, свідчить про визнання ним такого боргу.

Подібний правовий висновок зроблено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.05.2018 у справі № 910/16725/17, від 24.10.2018 у справі № 905/3062/17, від 17.10.2018 у справі № 905/3063/17, від 21.05.2019 у справі № 904/6726/17, від 09.07.2019 у справі № 903/849/17.

У свою чергу, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 30.07.2019 у справі № 820/568/13-а, застосувавши норми підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК, статті 264 ЦК, зазначив, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема: зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, або прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

У постанові Верховного Суду від 25.04.2023 у справі № 520/723/20 за аналогічних правовідносин висловлено: «Суд першої інстанції правильно застосував норму статті 264 ЦК, визнавши діями з переривання строку позовної давності визнання позивачем заборгованості в листі до ФОП ОСОБА_1 від 12.01.2017 №12/01/01.».

Враховуючи вищезазначені правові висновки Верховного Суду, а також докази у цій справі щодо вчинення позивачем дій, що підтверджують визнання ним боргу, колегія суддів вважає, що строк позовної давності щодо заборгованості був перерваний, а відтак підстав для визнання її безнадійною та включення до оподатковуваного доходу 3 квартал 2019 року у сумі 6 177 284,00 грн., за 1 квартал 2021 року у сумі 2 790 623,00 не має.

З огляду на вищенаведене, податкові повідомлення-рішення форми «Р», прийняті ГУ ДПС у Донецькій області, від 12.08.2021 № 7 і № 7 є протиправними, а отже підлягають скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення форми «ПС» № 7 від 12 серпня 2021 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 4080,00 грн. за порушення пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти контролюючі органи за основним місцем обліку про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням згідно з розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 із змінами та доповненнями, шляхом подання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП (далі - повідомлення за ф. № 20-ОПП) протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку.

Відповідальність за неподання у строки та у випадках, передбачених ПК України, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, зокрема, за неподання повідомлення за формою № 20-ОПП передбачена п. 117.1 ст. 117 ПК України.

Відповідно до п. 52 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПК України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за:

- порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії;

- відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу;

- порушення вимог законодавства в частині:

- обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- цільового використання пального, спирту етилового платниками податків;

- обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами- лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

- здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку;

- порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Таким чином, відповідальність за неподання (несвоєчасне подання) повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за ф. № 20-ОПП протягом періоду здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби, не застосовується з 01 березня 2020 року, що також підтверджується відповідачем у додаткових поясненнях від 22.03.2023.

З матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №7 від 12.08.2021 про визначення грошового зобов`язання за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції» на загальну суму 4080,00 грн. прийнято за ненадання ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» до контролюючого органу Повідомлення про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП протягом 10 робочих днів про поставку та зняття з обліку транспортних засобів у кількості 4 шт., період порушення - січень 2017р., жовтень 2017р., червень 2020р.

Однак, з цього приводу необхідно зауважити, що оскільки вказані порушення встановлені відповідачем після 01 березня 2020 року, тобто після введення відповідного мораторію, то на переконання суду штрафні санкції за неподання ф.20-ОПП за січень, жовтень 2017 року і червень 2020 року не підлягають застосуванню.

З огляду на викладене, місцевий суд дійшов правильного висновку, що відповідач не довів законності прийняття податкового повідомлення-рішення щодо застосування до позивача штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності Позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії підприємства та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Разом з тим, матеріалами справи підтверджується рух активів (товару, послуг) по ланцюгу від постачальників до покупця, встановлено зв`язок між фактом придбання товару і господарською діяльністю позивача.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Також в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що Головним управлінням ДПС у Донецькій області 16 лютого 2022 року було подано заяву про витребовування з Донецької обласної прокуратури витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань, які підтверджують наявність відкритого кримінального провадження №0000126 від 13.03.2018 щодо контрагента позивача ТОВ «БЬЮТІ ФОРМ» (), проколів допитів та інших документів, що підтверджують неправомірне формування податкового кредиту; з Київської міської прокуратури витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань, які підтверджують наявність відкритого кримінального провадження №0000176 від 09.10.2018 щодо контрагентів позивача ТОВ «БОННЕТ М» нова назва ТОВ «МЕНТЕРС ГІФТ» (), ТОВ «КРОКУС ТОРГ» нова назва ТОВ «РОТЕРС ГРІН» (), ТОВ «РЕНКУЛ» (), проколів допитів та інших документів, що підтверджують неправомірне формування податкового кредиту;з Київської міської прокуратурі витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань, які підтверджують наявність відкритого кримінального провадження №0000034 від 16.02.2018 щодо контрагентів позивача ТОВ «УКРВУГЛЕСЕРВІС» (), ТОВ «УКРГЄОСЕРВІС» (), проколів допитів та інших документів, що підтверджують неправомірне формування податкового кредиту, оскільки не підтверджено фінансово-господарськ операції по взаємовідносинах з контрагентами.

Натомість, місцевим судом було відмовлено в задоволенні даної заяви лише 24.05.2023, що, на думку апелянта, є порушенням норм процесуального права, в тому числі щодо з`ясування всіх обставин та встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, місцевим судом ухвалою від 24 травня 2023 року заяву Головного управління ДПС у Донецькій області про витребування доказів повернуто заявнику без розгляду, оскільки подане відповідачем клопотання про витребування доказів не відповідає вимогам ч. 1 ст. 167 та ч. 2 ст. 80 КАС України.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що розгляд клопотання про витребування доказів, яке зареєстровано в суді першої інстанції 16 лютого 2022 року, 24 травня 2023 року не є підставою для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року в справі № 200/14601/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 09 листопада 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук