Справа № 420/5728/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/5728/23
Перша інстанція: суддя Вовченко О.А.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 9 червня 2023р. по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И Л А:

У березні 2023р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №355383 від 27.02.2023р..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.02.2023р. Відділом державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу. Однак позивач з даною постановою не погоджується, оскільки відповідно до ТТН серії 12ААИ №170004 від 16.01.2023р. автомобільним перевізником вказано ТОВ «ТОВ «РАЙДО-ТРАНС-ЛОГІСТІК», а не ФОП ОСОБА_1 , з огляду на дані обставини суб`єктом відповідальності є саме автомобільний перевізник, зазначений у ТТН серії 12ААИ №170004 від 16.01.2023р., тобто ТОВ «ТОВ «РАЙДО-ТРАНС-ЛОГІСТІК».

У зв`язку з цим виникла необхідність звернення до суду з даним позовом.

Одеський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 9 червня 2023р. задовольнив позовні вимоги.

Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області, як територіальний орган Державної служби України з безпеки на транспорті, про застосування адміністративно-господарського штрафу від 27.02.2023р. №355383.

Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 858,88грн..

Не погодившись із даним рішенням суду, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення скарги, скасування рішення суду та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, у тому числі за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, є автомобільний перевізник, який надає послуги чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів. Відповідно до ТТН серії 12ААИ №170004 від 16.01.2023р. автомобільним перевізником є ТОВ «РАЙДО-ТРАНС-ЛОГІСТІК», а не ФОП ОСОБА_1 , під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт у фахівців відповідача була наявна інформація щодо автомобільного перевізника, а тому наявні підстави для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі та належної оцінки доказів, допустив невірне застосування норм матеріального права та порушив норми процесуального права.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нову постанову про задоволення позову, з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 3.09.2007р. ОСОБА_2 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця та здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві (основний), 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

16.01.2023р. посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, зокрема щодо транспортного засобу DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1 ; водій ОСОБА_3 , та за її результатами складено акт. Під час перевірки виявлені порушення, а саме що під час перевезення подільного вантажу (зерно пшениці) згідно ТТН серії 12ААИ №170004 від 16.01.2023р. було допущено перевищення габаритно-вагових парламентів, а саме навантаження на строєну вісь склала 26 840т. (118%) при допустимих 24 000т., та загальна маса т.з. 43 880т. при допустимих 42 000т., відповідальність за що передбачена абз.15 ч.1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

27.02.2023р. відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №355383 (а.с.14), відповідно до якої враховуючи, що ФОП ОСОБА_1 допущено порушення, відповідальність за яке передбачена абз.15 ч.1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», постановлено стягнути з нього адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000грн..

Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою КМУ від 11.02.2015р. №103 (далі Постанова №103), Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з п.4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює ЗУ "Про автомобільний транспорт" від 5.04.2001р. №2344-III (далі - Закон № 2344-III), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006р. №1567 (далі - Порядок №1567).

Згідно зі ст.5 Закону від 5.04.2001р. №2344-III основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст.6 Закону від 05.04.2001 № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком № 1567.

Згідно з п.15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до ст.48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно зі абз.15 ч.1 ст.60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абз.15 ч.1 ст.60 Закону №2344-III відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується до автомобільних перевізників.

Стаття 1 Закону №2344-III визначає, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно зі ст.33 Закону №2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 є власником транспортного засобу DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортних засобів.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на момент проведення перевірки (16.01.2023р.) перевезення транспортними засобами вантажу здійснювалось іншою особою на підставі ТТН серії 12ААИ №170004 від 16.01.2023р., якою підтверджується, що автомобільним перевізником виступало ТОВ «РАЙДО-ТРАНС-ЛОГІСТІК», на підставі наступного.

Згідно з положеннями ст.ст.908, 909 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За визначенням ст.1 Закону №2344-III товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі Правила №363).

Відповідно до п.1.1 Правил №363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Слід зазначити, що дана норма є альтернативною, в якій зазначається, що обов`язковою інформацією в товарно-транспортній накладній має бути інформація про перевізника та/або експедитора.

Отже, за своїм призначенням товарно-транспортна накладна є документом для обліку товарно-матеріальних цінностей. Водночас, товарно-транспортна накладна не може вважатись належним джерелом інформації про фактичного перевізника товару та користувача транспортного засобу.

За визначенням п.1.6 ст.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно з п.6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 №379 (Інструкція №379), якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Верховний Суд у постанові від 20.12.2018 у справі №804/8740/16 зауважив, що наведені положення пункту 6.3 Інструкції №379 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу.

Таким чином, у разі перебування транспортного засобу у користуванні інших осіб, обов`язковим для автомобільного перевізника документом, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб.

Колегія суддів враховує, що згідно з п.3 розділу ІІ Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого наказом МВС України від 6 листопада 2020р. №779, до ЄДРТЗ уноситься інформація про транспортні засоби, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, відомості про їх власників (співвласників), належних користувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби.

Відповідно до п.4 розділу ІІ цього Порядку внесення до ЄДРТЗ інформації про об`єкти обліку здійснюється в разі, зокрема, внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу, передачі права користування та/або розпорядження транспортним засобом іншій особі з видачою тимчасового реєстраційного талона.

Постановою КМУ від 14 листопада 2018р. №1197 затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідно до якого підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, зокрема, є внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу.

Згідно зі свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 та № НОМЕР_5 станом на 16.01.2023р. ОСОБА_1 був власником транспортного засобу марки DAF, серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Позивач не надав до суду тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб марки DAF, реєстраційний номер № НОМЕР_1 та № НОМЕР_5 чи інших доказів перебування вказаного транспортного засобу у користуванні ТОВ «РАЙДО-ТРАНС-ЛОГІСТІК».

Доказів того, що транспортний засіб, власником якого є ОСОБА_1 , було передано у користування іншому перевізнику, не надано ні під час перевірки транспортного засобу, ні під час розгляду справи про порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом.

Враховуючи, що позивачем не було надано документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, відсутні підстави вважити, що у даному випадку автомобільним перевізником є ТОВ «РАЙДО-ТРАНС-ЛОГІСТІК».

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що ФОП ОСОБА_1 у даному випадку є належним суб`єктом відповідальності, встановленої абз.15 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ.

Як зазначалось вище, відповідно до абз.15 ч.1 ст.60 ЗУ "Про автомобільний транспорт" перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, за результатами габаритно-вагового контролю складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0079083 від 16.01.2023р., у якій зафіксовано навантаження на кожну вісь, а саме: навантаження на першу склало 6,400т., на другу - 10,540т., на третю 8,660т., на четверту 8,760т., на п`яту 9,420т.; повна маса транспортного засобу склала 43,780т. (а.с.71).

За результатами габаритно-вагового контрою встановлено порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, про що складено відповідний акт проведення перевірки №346213 від 16.01.2023р., згідно якого встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10 до 20 відсотків (11,8%) на строєну вісь при перевищенні подільного вантажу.

Отже, після складання посадовою особою органу державного контролю акту, у якому зафіксовано встановлені під час проведення перевірки порушення особою вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення не пізніше протягом двох місяців з дня його виявлення здійснюється розгляд справи про порушення.

При цьому розгляд справи про порушення можливий у відсутність уповноваженої особи суб`єкта господарювання лише у разі належного сповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи, а засобами сповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи про порушення визначено розписку чи рекомендований лист із повідомленням.

Судова колегія зауважує, що 20.02.2023р. позивачем отримано запрошення на розгляд справи на 27.02.2023р., однак позивач на розгляд не з`явився, жодних пояснень не надав.

З приписів Порядку №879 та Порядку №1007/1207 вбачається, що саме довідка про здійснення габаритно-вагового контролю є підтверджуючим документом щодо результатів здійснення габаритно-вагового контролю.

Форма довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю визначена вищевказаним Порядком №1007/1207 та повинна містити: дату вагового контролю, найменування місце розташування пункту габаритно-вагового контролю, дані водія транспортного засобу, марку, модель реєстраційні номера автомобіля, причепу, тип транспортного засобу, результати вагового контролю, в тому числі навантаження на осі. Вказана довідка підписується посадової особою Укртрансінспекції, що проводила габаритно-ваговий контроль, оператором вагового комплексу, а також скріплюється печаткою.

Судова колегія зазначає, відповідач надав до суду достатні та беззаперечні докази та навів доводи, що підтверджують наявність з боку позивача порушень, на підставі яких прийнято оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, постанова Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу №355383 від 27.02.2023р.. прийнята відповідачем з дотриманням порядку, встановленого чинним нормативно-правовим регулюванням проведення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, та не підлягає скасуванню.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення, яким задовольнити вимоги адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.311,315,317,322 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 9 червня 2023р. скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту отримання.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко