Справа № 520/27376/23
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 листопада 2023 року № 520/27376/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Зінченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд.5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх,м. Харків,61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1,м. Миколаїв,54020, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії N 13 від 08.08.2023р.

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 період роботи з 13.11.1981 по 02.04.1983 на посаді апаратника перегонки цеху №12 синильної кислоти органічного виробництва; зарахувати до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 01 лютого 2004 р. по 31 березень 2005р.

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку -18.06.2020р.

Суд дослідив надані матеріали справи та встановив наступне.

ОСОБА_1 звернулась 07.07.2020 з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про призначення пенсії за віком. Рішенням відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області N 2816 від 08.07.2020 Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатнім страховим стажем для призначення пенсії.

Вважаючи рішення N 2816 від 08.07.2020 протиправним, Позивач звернувся 10 вересня 2020 року до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області N 2816 від 08.07.2020 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язати зарахувати позивачу до загального страхового стажу роботи, період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.05.2013; зарахувати до пільгового стажу позивача періоди роботи з 13.11.81 по 02.04.83 на підставі довідки роботодавця N 118 від 30.04.96; призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з наступного дня після досягнення пенсійного віку - 18.06.2020 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 у справі № 520/12095/2020 адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області N2816 від 08.07.2020 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву від 07.07.2020 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На виконання рішення суду, Відповідач повторно розглянув заяву Позивача від 07.07.2020 про призначення пенсії за віком. Рішенням від 22.01.2021 р. № 289 повторно відмовив в призначені пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, посилаючись на ті ж самі обставини, що і у першому своєму висновку та під час розгляду справи судом. Відповідачем повторно не зараховано до пільгового стажу період роботи з 13.11.1981 по 02.04.1983, оскільки в пільговій довідці №118 від 30.07.1996 р. повинно бути посилання на Постанову Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.

З метою підтвердження пільгового періоду роботи, Позивач 28.03.2023 р. звернувся з заявою до Відповідача з проханням надіслати запит до Виробничого об`єднання «Навоіазот» перетвореного на Відкрите акціонерне товариство «Навоіазот», з метою підтвердження пільгового стажу роботи у період з 13.11.1981 по 02.04.1983 на посаді апаратника перегонки тимчасово по четвертому розряду в цеху синильної кислоти органічного виробництва. У листі від 19.04.2023 р. Відповідач процитував положення закону та повторно надіслав копії рішень про відмову в призначені пенсії від 08.07.2020 №2816 та від 22.01.2021 № 289, відповіді по змісту звернення надано не було.

Позивач, на підтвердження наявності пільгового періоду роботи, надіслав засобами електронного зв`язку запит до ВАТ «Навоіазот» від 24.02.2023 р. Відповідно до довідки від 31.03.2023 р., ВАТ «Навоіазот» підтвердило пільговий стаж Позивача.

Позивач 14.04.2023 р. повторно звернувся до Відповідача-1 з заявою з проханням повторно розглянути заяву від 07.07.2020 щодо призначення пенсії за віком, зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 13.11.81 по 02.04.83 на підставі довідки роботодавця N 118 від 30.04.96 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з наступного дня після досягнення пенсійного віку.

Відповідач листом від 03.05.2023 р. направив повторно копії рішень про відмову в призначені пенсії та зазначив, що після усунення недоліків, вказаних у вищезазначених рішеннях про відмову, Позивач має право повторно звернутися з заявою про призначення пенсії за віком згідно з ч. 1 статті 26 Закону № 1058, або починаючи з 18.12.2023 Позивач матиме право на призначення пенсії згідно з ч. 2 статті 26 Закону № 1058.

19.06.2023 р. Позивач направив заяву з додатками щодо повторного розгляду документів Позивача, зокрема щодо зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 13.11.81 по 02.04.83 на підставі довідки роботодавця N 118 від 30.04.96; зарахування до страхового стажу періоди ведення підприємницької діяльності з лютого 2004 р. по березень 2005 р. включно та призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з наступного дня після досягнення пенсійного віку. До заяви додано довідку, видану 31.03.2023 р. №01-12/1745 ВАТ «Навоіазот», документи, які підтверджують здійснення фізичною особою підприємницької діяльності.

Відповідач листом від 14.07.2023 р. направив рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за результатами розгляду заяви від 19.06.2023р. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №13 від 22.06.2023 р. відмовлено у призначенні пенсії Позивачу. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 13.11.1981 р. 03.04.1983 до пільгового стажу за Списком №1, оскільки в довідці №118 від 30.04.1996 р. не вірно зазначено Постанову Кабінету Міністрів, а довідка №0112/1745 від 31.05.2023 завірена печаткою Республіка Узбекистан. Для зарахування до пільгового стажу даний період, необхідно долучити переклад довідки №01-12/1745 від 31.03.2023 р., завірений нотаріально.

Позивач виправив недоліки в поданих документах, та повторно звернувся до ГУ ПФУ у Харківській області щодо призначення йому пенсії за віком з наявними в нього документами, які підтверджують наявний достатній страховий стаж для призначення пенсії за віком, зокрема подав й нотаріально завірений переклад довідки № 01-12/1745 від 31.03.2023.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі Відповідач - 2) прийнято Рішення № 13 від 08.08.2023 р. про відмову в призначенні пенсії (далі - Рішення). У Рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 25 років 06 місяців 03 дні, до пільгового стажу не зараховано період роботи з 13.11.1981 по 03.04.1983, на посаді апаратника перегонки цеху №12 синильної кислоти органічного виробництва, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 31.03.2023 р. № 01-12/1745, оскільки не зазначено пункт, підпункт розділу VIII Списку №1, затвердженого постановою Радою Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, який чинний на час роботи заявниці. Наявна інформація про державну реєстрацію на ведення підприємницької діяльності з 14.05.1998 по 29.12.2016. Страховий стаж за період ведення підприємницької діяльності обчислено протягом червня-листопада 2013 року за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб про нарахування доходу та сплати страхових внесків.

Позивач, не погоджуючись з правомірністю проведеного Відповідачами розрахунку страхового стажу, вважає прийнятне Рішення № 13 від 08.08.2023 р. незаконними, не обґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІУ .

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058-ІУ.

Суд вказує, що в п. З наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 «Про затвердження Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі - Порядок) зазначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 10 Порядку N 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Згідно із статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Із записів трудової книжки вбачається, ОСОБА_1 у період з 13.11.1981 по 02.04.1983 працювала на підприємстві Виробниче об`єднання «Навоіазот» (далі - «Навоіазот») на посаді апаратника перегонки тимчасово по четвертому розряду в цеху синильної кислоти органічного виробництва.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 у справі №336/6112/16-а та від 31.10.2019 у справі №688/4170/16-а, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне тільки за відсутності трудової книжки, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа N 275/615/17, провадження N К/9901/768/17.

При цьому, Позивач додатково подав разом з копією трудової книжки довідку №118 від 30.04.1996 р., в якій зазначено, далі мовою оригіналу, що справка дана гр. ОСОБА_1 в том, что она работала на предприятии в цехах и производствах, предусмотренных списками №1, утвержденными постановлением Совета Министров СССР от 26.01.1991 № 10 с 13 ноября 1981 по 03 апреля 1983, раздел УПІ-1080А010, аппаратчик перегонки цеха №12 синильной кислоты органического производства с полным рабочим днем.

Відповідач неодноразово відмовився зараховувати зазначений стаж у пільговий, оскільки в довідці №118 від 30.04.1996 р. не вірно зазначено Постанову Кабінету Міністрів.

Суд звертає увагу, що доводи Відповідача стосовно неналежного посилання у довідці № 118 на Постанову Ради Міністрів СРСР, не спростовують істинності відомостей викладених у довідці стосовно періоду пільгового стажу та умов праці. Категорія робіт, яку Позивач виконував на підприємстві «Навоїазот» входить як до Списку № 1, затвердженого постанову Ради Міністрів РСРС від 22.08.1956 року № 1173, так і до Списку № 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10.

Пунктом 1 розділу VIII Хімічне виробництво Списку №1, затвердженого постановою Радою Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, далі мовою оригіналу «Рабочие и инженерно-технические работники, занятые полный рабочий день в цехах, производствах (на правах цехов) и отдельных установках нижеперечисленных производств: ...цианистых и роданистых соединений...» дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Судом встановлено, що синильна кислота, ціанідна кислота кислота із хімічною формулою НСN. Оскільки, Позивач працював в цеху синильної кислоти, яка за хімічним складом є ціанідною сполукою, тому, на думку суду, має право на зарахування зазначеного трудового стажу до пільгового стажу.

Верховним Судом у постанові від 24.05.2018 року у справі N 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Також, суд звертає увагу на бездіяльність Відповідача-1 під час вирішення питання щодо призначення Позивачу пенсії. Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N 22-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Згідно норм пункту 4.7 Порядку N 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду веж-поданих документів органом, що призначає пенсію.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії або у зарахуванні відповідного періоду роботи у стаж, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд вказує, що Відповідач-1 не здійснив жодних дій спрямованих на підтвердження наявності пільгового стажу, ба більше, залишив фактично без розгляду заяву Позивача з проханням надіслати запит до ВАТ «Навоіазот» з метою підтвердження характеру роботи. У свою чергу Позивач вчинив всі залежні від нього дії для підтвердження достовірності видачі довідки про підтвердження наявності трудового стажу.

Судом встановлено, що у довідці від 31.03.2023 р. № 01-12/1745 виданої ВАТ «Навоіазот» зазначено, що ОСОБА_1 дійсно працювала в АТ «Новаїазот» з 13.11.1981 по 03.04.1983 як апаратник перегонки в цеху №12 синильної кислоти (спец, виробництво) органічного виробництва. Була зайнята з повним робочим днем. Період роботи включається до Списку №1 розділ VIII, затвердженого постановами Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173. Пільговий стаж підтверджено.

Отже, приймаючи Рішення № 13 про відмову в призначенні пенсії, зокрема про не зарахування період роботи з 13.11.1981 по 03.04.1983, на посаді апаратника перегонки цеху №12 синильної кислоти органічного виробництва, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 31.03.2023 р. № 01-12/1745, оскільки не зазначено пункт, підпункт розділу VIII Списку №1, затвердженого постановою Радою Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, ГУ ПФУ в Миколаївській області діяло не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому це рішення, на думку суду, є необґрунтованим та протиправним.

Щодо зарахування до страхового стажу Позивача періоду здійснення підприємницької діяльності

Судом встановлено, що Позивач з 14.05.1998 р. по 29.12.2016 р. була зареєстрована у якості фізичної особи - підприємця, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця.

Частиною четвертою статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 у справі №520/12095/2020 встановлено, що згідно свідоцтва платника єдиного податку серії Б N 332839, Позивач як фізична особа підприємець перебувала на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку, до 2010 року позивач сплачувала єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а з 2010 року окремо сплачувала ЄСВ до Пенсійного фонду України, що підтверджується квитанціями.

Згідно довідки розрахунку трудового стажу позивача, зараховано періоди здійснення підприємницької діяльності до 31.12.2003 та з 01.06.2013 по 30.11.2013. З розрахунку страхового стажу Позивача виключено період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.05.2013, з підстав того, що згідно даних відділу персоніфікованого обліку сплата страхових внесків (єдиного внеску) відсутня.

Пп. 1 п. 3-1 розділу XV Перехідні положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) передбачено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно з п. 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637, періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Тобто, законодавець передбачив зарахування як до трудового так і до страхового стажу фізичних осіб-підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Судом встановлено, що позивач, з метою додаткового зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності з 01 лютого 2004 по 31 березня 2005 р. разом із заявами від 19.06.2023 та 31.07.2023, подав копії наступних документів:

-розрахунок суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за лютий місяць 2004 р.

-розрахунок суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за березень місяць 2004 р.

-квитанція про сплату до Пенсійного фонду Фрунзенського району страхових внесків за лютий, березень 2004 р.

-розрахунок суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за травень 2004 р.

-квитанція про сплату до Пенсійного фонду Фрунзенського району страхових внесків за квітень, травень, червень 2004 р.

-розрахунок суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за червень 2004 р.

-розрахунок суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за липень 2004 р.

-квитанція про сплату до Пенсійного фонду Фрунзенського району страхових внесків за липень, серпень, вересень 2004 р.

-розрахунок суми страхових внесків на загальнообов 'язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за вересень 2004 р.

-розрахунок суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за жовтень 2004 р.

-розрахунок суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за листопад 2004 р.

-розрахунок суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за грудень 2004 р.

-квитанція про сплату до Пенсійного фонду Фрунзенського району страхових внесків за жовтень, листопад, грудень 2004 р.

-розрахунок суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за січень 2005 р.

-квитанція про сплату до Пенсійного фонду Фрунзенського району страхових внесків за січень, лютий, березень 2005 р.

Таким чином, здійснюючи підприємницьку діяльність у період з 01 лютого 2004 року по 31 березня 2005 року, Позивач сплачував у Пенсійний фонд страхові внески. Отже, на думку суду, Позивачем підтверджено періоди підприємницької діяльності, які підлягають включенню до страхового стажу.

Щодо наявності стажу для призначення пенсії за віком

Суд вказує, що відповідно до ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно ч. 1 статті 26 Закону право на пенсію за віком мають жінки, які народились з 01 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року після досягнення 59 років 6 місяців та за наявності страхового стажу не менше 27 років.

Відповідно до ч. З статті 24 Закону за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Датою народження Позивача є 17.12.1960 р., на момент першого звернення до Відповідача-1 із заявою про призначення пенсії 07.07.2020 р., вік Позивача складав 59 років 6 місяців.

Як випливає із матеріалів справи, підтверджений Відповідачами страховий стаж Позивача становить 25 років 06 місяців 03 дні. Оскільки з наданих Позивачем документів вбачається наявний пільговий стаж роботи з 13.11.1981 р. по 02.04.1983, який відповідно до ч. З статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є підставою для додаткового зарахування до страхового стажу 1 року, а також підтверджено період підприємницької діяльності з 01 лютого 2004 року по 31 березня 2005 року (1 рік, 1 місяць, 27 днів), то стаж Позивача з урахуванням зазначених періодів становить 27 років 7 місяців 30 днів, що є достатнім для призначення їй пенсії за віком.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області від 08.08.2023 р. № 13, яким відмовлено Позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 період роботи з 13.11.1981 по 02.04.1983 на посаді апаратника перегонки цеху №12 синильної кислоти органічного виробництва; зарахувати до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 01 лютого 2004 р. по 31 березень 2005р. та вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку -18.06.2020р.

З системного аналізу положень ст.2 КАС України в кореспонденції з приписами ст.6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади та ст.8 Конституції України, якою запроваджений принцип верховенства права, слідує, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб`єктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб`єкта владних повноважень, а правовим мотивуванням спірного рішення додатковими фактичними підставами, що не відповідає запровадженому ст. 6 Конституції України принципу розподілу державної влади та запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права. При цьому, суд зауважує, що приписи перелічених норм права встановлюють, що суд не має прав перебирати на себе функції органів державної влади, на які законами України покладені певні обов`язки, надані повноваження та віднесені до виключної компетенції такого суб`єкта.

Отже, суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 період роботи з 13.11.1981 по 02.04.1983 на посаді апаратника перегонки цеху №12 синильної кислоти органічного виробництва; зарахувати до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 01 лютого 2004 р. по 31 березень 2005р. та призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку -18.06.2020р. задоволенню не підлягають.

Між тим, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України зазначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Судова влада реалізується шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур (частина перша статті 124 Конституції України, частина друга статті 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Суд є конституційно визначеним державним інститутом, який правомочний захищати права і свободи людини і громадянина, завданням якого є здійснення правосуддя, забезпечення права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України (стаття 55, розділ VIII Конституції України, стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що судом скасовано рішення відповідача, а тому суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, заявлених позивачем, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, частково підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії N 13 від 08.08.2023р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1,м. Миколаїв,54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.