Справа № 335/7163/23
Суддя: Мінаєв М. М.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/7163/23 2-а/335/144/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Печерей О.С.,

за участю

представника відповідача - Бражко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , поданим через представника адвоката Русакова Олександра Олександровича, до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть позовних вимог

1. 03.08.2023 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому позивач просить скасувати Постанову про адміністративне правопорушення № 314 від 07.03.2023 (надалі - Постанова), винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Запорізької міської ради, про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 156 КУпАП, а саму справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу правопорушення.

Вказаною постановою ОСОБА_1 було визнано винуватим в порушенні правил роздрібної торгівлі, яке полягало в тому, що 12.02.2022 о 21 год. 28 хв., він, будучи продавцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 , здійснив продаж алкоголю, а саме пива покупцю ОСОБА_2 , чим порушив наказ № 16 від 16.01.2023 Запорізької обласної військової адміністрації.

ІІ. Доводи позивача

2. Адміністративний позов обґрунтований посиланням на те, що оскаржувана постанова складена за відсутності для цього законних підстав та з порушенням встановленого законом порядку, саме: справу було розглянуто за відсутності позивача і без належного його повідомлення про час і місце розгляду справи; при розгляді справи відповідачем не було враховано, що у справі немає доказів того, позивачем був продавцем під час фіксації продажу пива у заборонений час, і тому відповідач дійшов неправильного висновку про те, що позивач є суб`єктом даного правопорушення.

ІІІ. Рух провадження у справі та позиція відповідача по суті спору

3. Ухвалою від 15.08.2023 було відкрито провадження у справі, а її розгляд призначений на 25.08.2023, але в подальшому неодноразово відкладався з різних підстав.

4. 28.08.2023 до суду надійшов письмовий відзив відповідача із запереченнями проти задоволення позову, в обґрунтування чого відповідач послався на таке:

4.1. Спільним наказом Запорізької обласної військової адміністрації та військового командування від 16.01.2023 № 16 «Про заборону торгівлі алкогольними напоями на території Запорізької області», копія якого додана до відзиву, на час воєнного стану на території Запорізької міської територіальної громади та низки інших територіальних громад Запорізької області було заборонено торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними та слабоалкогольними напоями, але дозволено таку торгівлю з 10:00 до 18:00 всім суб`єктам господарювання, і з 10:00 до 21:00 закладам громадського харчування;

4.2. оскаржуване рішення прийняте відповідачем в межах наданих йому повноважень, відповідно до закону і з дотримання встановленого законом порядку, зокрема, про час місце розгляду справи позивач був повідомлений у самому протоколі, однак він не з`явився без повідомлення причин;

4.3. факт продажу позивачем пива у заборонений час підтверджується наявними у справі фотоматеріалами, поясненнями покупця ОСОБА_3 і чеком від 12.02.2022;

4.4. факт того, що позивач був саме продавцем під час вчинення інкримінованого йому діяння, підтверджується тим, що позивач перебував в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на робочому місці продавця, мав доступ до операцій з реєстратором розрахункових операцій, був одягнутий в уніформу продавця. Тому у відповідача не було підстав для іншого висновку, як вважати позивача продавцем.

5. В судове засідання 08.11.2023 року від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі та участі позивача.

Представник відповідача Бражко А.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, пославшись на факти і норми права, викладені у письмовому відзиві на позов.

IV. Обставини, встановлені в ході судового розгляду, та докази на їх підтвердження

6. Спільним наказом Запорізької обласної військової адміністрації та військового командування від 16.01.2023 № 16 «Про заборону торгівлі алкогольними напоями на території Запорізької області», копія якого додана до відзиву, на час воєнного стану на території Запорізької міської територіальної громади та низки інших територіальних громад Запорізької області було заборонено торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними та слабоалкогольними напоями, але дозволено таку торгівлю з 10:00 до 18:00 всім суб`єктам господарювання, і з 10:00 до 21:00 закладам громадського харчування.

7. 12.02.2023 працівником поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 051702 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, про те, що ОСОБА_1 12.02.2023 о 21:28, будучи продавцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 , здійснив продаж алкоголю, а саме пива покупцю ОСОБА_3 , чим порушив наказ № 16 від 16.01.2023 Запорізької обласної військової адміністрації.

Свідків чи потерпілих у вказаному протоколі не зазначено.

При цьому в протоколі не зазначено про те, який технічний пристрій застосовувався поліцейськими під час створення вказаного відеозапису.

Водночас в протоколі вказано про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, про ознайомлення з якими ОСОБА_1 розписався.

Сам ОСОБА_1 від підпису в протоколі відмовився.

8. У приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 , господарську діяльність здійснює фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , що підтверджується копією відповідної ліцензії.

Доказів перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 суду надано не було.

9. 07.03.2023 Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Запорізької міської ради за відсутності позивача розглянула справу про адміністративне правопорушення за вказаним протоколом, та ухвалила постанову № 314 про визнання позивача винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, наклавши стягнення у виді штрафу в розмірі 6800,00 грн.

Як випливає із змісту вказаної постанови, своє рішення відповідач мотивував тим, що факт здійснення позивачем продажу пива у заборонений час підтверджується дослідженими доказами.

V. Норми права, що регулюють спірні відносини

10. Щодо запровадження заборони здійснювати торгівлю алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, у воєнний час.

Відповідно до ч. 9 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», сільські, селищні та міські ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть встановлювати заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) (крім закладів ресторанного господарства) у визначений рішенням таких органів час доби.

Відповідно до п. 44-1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо встановлення заборони продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (крім закладів ресторанного господарства) у визначений час доби в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військові адміністрації населених пунктів утворюються в межах територій територіальних громад, у яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи, та/або сільські, селищні, міські голови не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, а також в інших випадках, передбачених цим Законом.

Крім того, п. 13 ч. 1 ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, забороняти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, торгівлю зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі.

Вказані повноваження передбачені також Порядком заборони торгівлі зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1457.

Згідно з пунктами 3-5 Порядку, заборона торгівлі алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, в межах території, на якій вводиться воєнний стан, запроваджується шляхом видання наказу військовим командуванням разом з військовою адміністрацією (у разі її утворення) з метою забезпечення громадської безпеки і порядку. Наказом військового командування та військової адміністрації (у разі її утворення) визначається час введення та строк дії заборони торгівлі зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, в межах території, на якій вводиться воєнний стан. Наказ військового командування та військової адміністрації (у разі її утворення) доводиться до виконання Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, обласним, Київській та Севастопольській міським держадміністраціям, МВС, Міндовкіллю, Національній поліції, ДПС.

11. Щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення

Відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377 (надалі Інструкція № 1377), заяви і повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події реєструються цілодобово в чергових частинах органів поліції уповноваженими працівниками відразу після їх надходження, вносяться до журналу ЄО та інтегрованої інформаційно-пошукової системи з усіма відомостями з журналу ЄО.

Відповідно до абз. 2 п. 5 Розділу ІІІ вказаної Інструкції, про заяви і повідомлення, які надійшли до чергової частини органу поліції і в яких відсутні відомості, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, після їх реєстрації в журналі ЄО доповідається уповноваженим працівником чергової частини начальникові органу поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 15 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376 (надалі Інструкція № 1376), до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

За змістом частин першої-третьої статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

VI. Мотиви суду та оцінка судом встановлених обставин й доводів сторін

12. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із вказаної презумпції неправомірності оскаржуваного рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд виходить з того, що відповідачем не доведено належними й допустимими доказами того, що при ухваленні оскаржуваної постанови він діяв з дотриманням принципів, передбачених ст. 2 КАС України.

Так, як свідчать наведені вище норми матеріального права, введення заборони торгівлі алкогольними напоями належить до виключних повноважень сільських, селищних і міських рад, які не можуть бути делеговані їх виконавчим органам. При цьому будь-яких виключень з цього правила на період воєнного стану законодавством України не передбачено.

Утворення Запорізької обласної військової адміністрації було обумовлено тим, що значна частина території Запорізької області є тимчасово окупованою, а відповідні органи місцевого самоврядування не здійснюють своїх повноважень.

Водночас слід враховувати, що повноваження Запорізької міської ради під час воєнного стану не припинялись, вона продовжує здійснювати покладені на неї Конституцією та законами України повноваження. За таких умов обмеження щодо торгівлі алкогольними напоями на території, на яку поширюється юрисдикція Запорізької міської ради, мають бути встановлені саме цим органом місцевого самоврядування, однак доказів існування такого рішення суду надано не було.

Крім того, за диспозицією ч. 2 ст. 156 КУпАП, правопорушенням є торгівля алкогольними напоями у час доби, заборонений саме рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, а не рішенням військової адміністрації та (або) військового командування.

З наведеного випливає, що діяння позивача хоч і було порушенням наказу № 16 від 16.01.2023 Запорізької обласної військової адміністрації, однак не утворювало склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

13. У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

З огляду на це, суд вважає за можливе не вдаватися до детальної оцінки інших доводів позивача та відповідача, оскільки це не впливатиме на загальний висновок суду по суті спору.

VII. Висновки суду

14. Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відтак, саме відповідач несе тягар доказування правомірності своїх дій та рішень, і саме відповідач не надав доказів законності й обґрунтованості Постанови.

Отже, оцінюючи в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що подія і склад адміністративного правопорушення в діянні позивача є недоведеними, оскаржувана Постанова не є законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративна комісія при виконавчому комітеті Запорізької міської ради є колегіальним органом виконавчого комітету Запорізької міської ради, що складається з його службових осіб, судовий збір підлягає стягненню саме за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Запорізької міської ради.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , поданий через представника адвоката Русакова Олександра Олександровича, до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Постанову № 314 від 07.03.2023, винесену Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Запорізької міської ради, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - визнати протиправною та скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Запорізької міської ради (м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 206, )

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили і є остаточним після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Мінаєв