Справа № 606/2095/23
Суддя: Мельник А. В.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 606/2095/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі: судді Мельник А.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Теребовлянського районного суду Тернопільської області з позовом до відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якому просить скасувати постанову серії БАД №850702 від 22.10.2023, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч.1, 2 ст.126 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у оскаржуваній постанові вказано, що позивач керував незареєстрованим транспортним засобом, без страхового полісу та без відповідної категорії. Вважає, звинувачення його у вчиненні таких видів порушень є безпідставним твердженням, а самі правопорушення є взаємовиключними. Під час зупинки позивач надав водійське посвідчення, де наявна категорія А, скутер Novigator TXM50QT-B, судячи із його каталожного номера, має робочий об`єм двигуна 50 куб.см., а тому притягнення його до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою є неправомірним.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 31.10.2023 відкрито провадження у справі та постановлено судовий розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

02.11.2023 на електронну пошту суду та 06.11.2023 засобами поштового зв`язку від Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що оспорювана позивачем постанова є законною та обґрунтованою, оскільки поліцейським СРПП ВП № 3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області правомірно було розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. За порушення ОСОБА_1 ПДР, зокрема п.п. 2.1б, 2.1а, 2.1ґ правомірно була винесена оскаржувана постанова. Просить справу розглянути за відсутності представника відповідача та відмовити у задоволенні позову. До відзиву було додано диск із відеофіксацією вчиненого позивачем правопорушення.

08.11.2023 від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

22.10.2023 інспектором СРПП ВП № 3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Стасишином Я.С. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №850702, згідно якої ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч.1, 2 ст.126 КУпАП України.

У вказаній постанові зазначено, що 22.10.2023 о 14 год 35 хв. в місті Теребовля по вулиці Князя Василька ОСОБА_1 керував мопедом «Novigator» без номерного знака не зареєстрованим у встановленому законом порядку, без відповідної категорії А1 на право керування даним транспортним засобом, без поліса обов`язкового страхування, чим порушив вимоги пунктів 2.1 а, б, ґ ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121, ч.1, 2 ст.126 КУпАП України.

Не погоджуючись із винесеною постановою серії БАД №850702 від 22.10.2023, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктами 2.1 а, б, ґ ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі : а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), а саме накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, а саме накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 6 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, а саме накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У випадках, передбачених частиною першою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 КУпАП. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту пункту 1 статті 247 КУпАП слідує, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, вказаних в оскаржуваній постанові, представником відповідача до відзиву на позовну заяву долучено диск із відеофіксацією подій 22.10.2023, який було досліджено судом у судовому засіданні. З дослідженого судом відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, оскільки керував двоколісним транспортним засобом Navigator без номерного знаку. Факту керування ОСОБА_1 не заперечував. При перевірці документів було встановлено, що транспортний засіб незареєстрований у встановленому законом порядку, відсутній поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів та у водія відсутнє посвідчення водія категорії А1.

Відповідно до п.1.10. ПДР України: водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт; мотоцикл - двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше. До мотоциклів прирівнюються моторолери, мотоколяски, триколісні та інші механічні транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кг.

Таким чином, наявність посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа передбачена виключно для механічних транспортних засобів. При цьому, механічними вважаються всі транспортні засоби з двигуном внутрішнього згорання.

Згідно з пунктом 2.1 розділу 2 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

За приписами п. 2.4.а ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР.

Підпунктом 2.9 в ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, а також без номерного знака.

Згідно абзацу 2 пункту 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Згідно з Законом України від 17.11.2008 №586-VІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху" з 01.01.2010 передбачена обов`язкова реєстрація мопедів та прирівняних до них транспортних засобів.

Постановою Кабінету Міністрів № 511 від 20.05.2009 затверджено нову редакцію Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою КМУ № 340 від 08.05.1993, та передбачено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія відповідної категорії. Відповідно до пункту 3 Положення, керування мопедами, моторолерами та іншими двоколісними транспортними засобами, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт дозволяється за наявності посвідчення водія категорії А1; які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше дозволяється за наявності посвідчення водія категорії А.

Таким чином, з 01.01.2010 в Україні встановлена реєстрація мопедів та прирівняних до них транспортних засобів та отримання посвідчення водія на їх керування, незалежно від їх користування чи на вулично-дорожній, чи на автомобільній дорозі державного значення.

Крім того, відповідно до п.2.13 ПДР України транспортні засоби належать до таких категорій: зокрема, до категорії А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше.

Сторонами не оспорюється, що позивач ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 27.12.2008 1 ВРЕВ УДАІ УМВСУ в Тернопільській області, відповідно до якого він має право керувати транспортними засобами категорії А. Суд зазначає, що таке посвідчення видане після набрання чинності Законом України від 24.09.2008 №586-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», а тому є посвідченням нового зразка та обміну його на нове на умовах проведення обміну, визначених цим Положенням із зазначенням у новому посвідченні водія категорії А1, А, що відповідає категорії А законодавством не передбачено.

Позивач зазначає, що транспортний засіб скутер Novigator TXM50QT-B має робочий об`єм двигуна 50 куб. см., а тому належить до категорії А, разом з тим суду не було надано жодних документів на підтвердження вказаних технічних характеристик. При цьому, із відкритого доступу слідує, що транспортний засіб Novigator TXM50QT-B має робочий об`єм двигуна 49,9 куб. см.

Відповідно до п.2 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою КМУ № 340 від 08.05.1993, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно п.3 Положення керувати мопедами, моторолерами та іншими двоколісними (триколісними) транспортними засобами, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт, дозволяється за наявності посвідчення водія категорії А1.

З огляду на вищевикладене, позивач для керування вказаним у оскаржуваній постанові транспортним засобом, зобов`язаний мати посвідчення водія категорії «А1».

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що доводи позивача є безпідставними, відповідачем подано достатні докази вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч.1, 2 ст.126 КУпАП України.

Позивачем не надано суду будь-яких належних та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч.1, 2 ст.126 КУпАП України.

Відповідно до вимог частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відзиві на позов представником відповідача було заявлено клопотання про допит у якості свідка інспектора СРПП відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , однак суд вважає таке клопотання безпідставним, оскільки такі особи є представниками суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №489/4827/16-а від 15.04.2020.

Зважаючи на те, що відповідачем доведено правомірність дій щодо винесення оскаржуваної постанови, надано докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушень, за які його притягнуто до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою, а також судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 255, 268, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідно до частини 4 статті 286 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідачі: Відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, місцезнаходження: вул.Січових Стрільців, 13, м.Теребовля;

Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул.Валова, 11, м. Тернопіль, Тернопільська область, ;

Повний текст рішення складено 08 листопада 2023 року.

Суддя А.В. Мельник