Справа № 140/18457/23
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/18457/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» (далі ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР», позивач, товариство) звернулось з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.04.2021 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДПС у Волинській області проведено фактичну перевірку автозаправного комплексу ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР», розташованого за адресою: Волинська область, село Римачі, вулиця Дорожна, 6, за результатами якої складено акт від 25.03.2021 №2819/03-20-07-05/42547705.

Перевіркою встановлено, що контролюючим органом складено реєстр наявних тютюнових виробів (сигарил), які знаходились в реалізації на момент проведення перевірки, в розрізі найменувань, марок) акцизного податку, якими марковані вказані тютюнові вироби.

Так, у підпункті 2.2.20 пункту 2.2 акта перевірки зазначено, зокрема, що у ході перевірки проведено вибіркову інвентаризацію наявних тютюнових виробів (сигарил) на місці здійснення реалізації, складено реєстр марок акцизного податку, якими марковані вказані тютюнові вироби (наведений у додатку № 1 до акта перевірки). ГУ ДПС у Волинській області будуть вжиті заходи щодо визначення виду тютюнових виробів, зокрема щодо кількості сигарел у пачках, на які отримувались виробником марки акцизного податку, шляхом надсилання відповідних запитів. Висновки щодо заходів, вказаних вище, будуть зроблені після отримання інформації.

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.04.2021 № , згідно з яким до позивача застосовано фінансові санкції у сумі 17 000 грн за зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка.

Рішенням Державної податкової служби України (далі ДПС України) від 15.06.2023 скаргу ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» від 20.04.2023 №20/04-2 залишено без задоволення, а вказане податкове повідомлення-рішення - без змін.

Позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 13.04.2021 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Вказує, що склад правопорушення, за яке статтею 17 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон №481/95-ВР) передбачена відповідальність, утворює факт зберігання, транспортування чи реалізацію алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

У рішенні ДПС України від 15.06.2023 про результати розгляду скарги позивача зазначено, що 22.03.2021 ГУ ДПС у Волинській області направлено лист №744/7/03-20-07-05-07 на адресу ГУ ДПС у Львівській області з проханням надати інформацію, на який вид продукції (вказати кількість сигарил у пачці) були видані марки акцизного податку відповідно до коду товару з УКТ ЗЕД, та суми акцизного податку, сплачену виробником за вказані марки акцизного податку у розрізі кожної марки акцизного податку окремо. До вказаного листа, ГУ ДПС у Волинській області наданий додаток з переліком акцизних марок, якими марковані пачки тютюнових виробів з сигарилами. Кількість сигарил у кожній пачці становить 20 та 25 штук.

На виконання вказаного листа, ГУ ДПС у Львівській області листом від 09.04.2021 № 2357/13-01-09-06-04 надала інформацію, у якій зазначено, що вказані марки акцизного податку для маркування тютюнових виробів, зазначені у листі, видавалися для маркування сигар, цигарок, з тютюном або його замінниками: сигар, включаючи сигари з відрізаними кінцями, та сигарил (тонкі сигари), з вмістом тютюну, код згідно з УКТ ЗЕД , та кількістю штук у пачки - 2 сигарили.

З огляду на вказане, ГУ ДПС у Волинській області зроблено висновок про наявні факти, зокрема, зберігання ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» за адресою: Волинська область, село Римачі, вулиця Дорожна, 6, тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка, чим порушено статтю 11 Закону №481/95-ВР.

Тобто, вказаний висновок, відповідачем зроблено згідно інформації ГУ ДПС у Львівській області щодо визначення виду тютюнових виробів (зокрема щодо визначення кількості сигарил в пачці).

Відповідач, як контролюючий орган, за таких обставин обґрунтував оскаржуване рішення виключно наявною податковою інформацією, що і стала підставою для нарахування фінансових санкції вже за результатами проведеної фактичної перевірки, яка не визнається належним доказом і сама по собі її наявність не може бути підставою для притягнення платника податків до відповідальності.

Разом із цим, відсутні докази того, що відповідач, при винесені спірного податкового повідомлення-рішення з`ясовував інформацію про сплату акцизного податку виробником відповідних тютюнових виробів при використанні відповідних марок акцизного податку.

На думку позивач, визначальною умовою в спірних правовідносинах для встановлення порушення суб`єктом господарювання статті 11 Закону №481/95-ВР є не інформація ГУ ДПС у Львівській області про те на яку тютюнову продукцію проводилось замовлення марок акцизного податку платником акцизного податку, а відомості щодо фактичного використання таких марок акцизного податку відповідним платником акцизного податку та відповідність сум акцизного податку фактично сплаченого відповідним його платником до відомостей вказаних у відповідному звіті із використання марок акцизного податку та зареєстрованої відповідної декларації із сплати акцизного податку.

З наведених підстав вважає, що в контексті викладених норм права, відповідачем не доведено належними та достовірними доказами порушення позивачем вимог статті 11 Закону №481/95-ВР та просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.88).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнала та зазначила, що ГУ ДПС у Волинській області проведено фактичну перевірку автозаправочного комплексу, розташованого за адресою: Волинська область, село Римачі, вулиця Дорожна, 6, який належить ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР», за результатами якої складено акт перевірки від 25.03.2021 №2819/03-20-07-05/42547705, яким встановлено, зокрема порушення статті 11 Закону №481/95-ВР.

Так, перевіркою встановлено, що контролюючим органом складено реєстр наявних тютюнових виробів (сигарил), які знаходились в реалізації на момент проведення перевірки, в розрізі найменувань, марок акцизного податку, якими марковані вказані тютюнові вироби. У ході перевірки проведено вибіркову інвентаризацію наявних тютюнових виробів (сигарил) на місці здійснення реалізації, складено реєстр марок акцизного податку, якими марковані вказані тютюнові вироби, (вказані в додатку до акту перевірки).

ГУ ДПС у Волинській області направлено лист від 22.03.2021 №744/7/03-20-07-05-07 на адресу ГУ ДПС у Львівській області з проханням надати інформацію, на якій вид продукції були видані вказані марки акцизного податку відповідно до коду товару згідно з УКТ ЗЕД та суми акцизного податку, сплачену виробником за вказані марки акцизного податку у розрізі кожної марки акцизного податку окремо.

ГУ ДПС у Львівській області листом від 09.04.2021 № 2357/13-01-09-06-04 надала інформацію, у якій зазначено, що вказані марки акцизного податку для маркування тютюнових виробів, зазначені у листі, видавалися для маркування сигар, цигарок, з тютюном або його замінниками: сигар, включаючи сигари з відрізаними кінцями, та сигарил (тонкі сигари), з вмістом тютюну, код згідно з УКТ ЗЕД , та кількістю штук у пачки - 2 сигарили.

Відповідач оскаржив податкове повідомлення рішення від 13.04.2021 № в адміністративному порядку, однак рішенням ДПС України від 15.06.2023 №15344/6/99-00-06-03-02-06 «Про результати розгляду скарги» вказане податкове повідомлення рішення залишено без змін, а скаргу товариства - без задоволення.

Окрім того зазначає, що з аналізу підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (далі ПК України) вбачається, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною підставою з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин, зокрема у сфері виробництва та обігу пального.

З наведених підстав відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 91-94).

Інші заяви по суті спору на адресу суду від учасників справи не надходили.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» зареєстроване як юридична особа, із основним видом діяльності - 47.30 роздрібна торгівля пальним (а.с.26-30).

ГУ ДПС у Волинській області на підставі наказу від 15.03.2021 №900 проведено фактичну перевірку господарської одиниці, де здійснює господарську діяльність ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР», а саме: автозаправного комплексу, розташований за адресою: м Волинська область, село Римачі, вулиця Дорожна, 6.

За результатами перевірки складено акт від 25.03.2021 №2819/03-20-07-05/42547705, яким встановлені наступні порушення:

- пунктів 1, 2, 11, 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон №265/95-ВР);

- статті 11 Закону №481/95-ВР;

- Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми №ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)», затвердженого наказом Міністерство фінансів України від 21.01.2016 №13, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за №220/28350, постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах» (далі Постанова №1251).

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.04.2021 №, яким за порушення статті 11 Закону №481/95-ВР на підставі пункту 54.3 статті 54 ПК України та абзацу 10 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 17 000,00 грн (а.с.17).

Позивач оскаржував вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, шляхом подання скарги до ДПС України (а.с.18-22).

Рішенням ДПС України від 15.06.2023 №15344/6/99- скаргу товариства залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 13.04.2021 № - без змін (а.с.23-25).

Позивач, вважаючи протиправним вказане податкове повідомлення-рішення, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Як встановлено судом, ГУ ДПС у Волинській області проведено фактичну перевірку автозаправного комплексу, який розташований за адресою: Волинська область, село Римачі, вулиця Дорожна, 6, в ході якої встановлено у тому числі порушення позивачем статті 11 Закону №481/95-ВР, у зв`язку із чим згідно із оскаржуваним податковим повідомлення рішення від 13.04.2021 № до позивача на підставі абзацу 10 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 17 000,00 грн (а.с.17).

Підстави та порядок проведення фактичної перевірки позивачем не оскаржуються.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон №481/95-ВР.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Поняття «марка акцизного податку» розкрито у ПК України.

Так, за приписами підпункту 14.1.107 пункту14.1 статті 14 ПК України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно з підпунктом 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 ПК України маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою, пачку (упаковку) тютюнового виробу чи ємність (упаковку) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку

Статтею 226 ПК України передбачені загальні правила маркування тютюнових виробів.

За правилами пункту 226.1 статті 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою, пачці (упаковці) тютюнового виробу чи ємності (упаковці) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів (пункт 226.2 статті 226 ПК України).

Відповідно до пункту 226.3 статті 226 ПК України виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування зокрема, тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 222.1.2 пункту 222.1 статті 222 ПК України встановлено, що суми податку з урахуванням мінімального акцизного податкового зобов`язання із сплати акцизного податку на тютюнові вироби та ставок податку, діючих відповідно до норм цього Кодексу, виробниками тютюнових виробів сплачуються до бюджету протягом п`ятнадцяти робочих днів після отримання марок акцизного податку з доплатою (у разі потреби) на день подання податкової декларації. Якщо зазначений строк припадає на день наступного бюджетного року, сума акцизного податку сплачується виробникам тютюнових виробів до закінчення бюджетного року, в якому отримані марки.

Відповідно до пункту 226.8 стаття 226 ПК України кожна марка акцизного податку на тютюнові вироби повинна мати окремий номер та позначення про квартал і рік випуску марки.

На марку акцизного податку на сигарети, цигарки та сигарили додатково наноситься кількість штук у пачці (упаковці).

Виробники та імпортери тютюнових виробів ведуть облік та звітують про використання марок акцизного податку за видами марок (ТІ - "тютюн імпортний", ТВ «тютюн вітчизняний») у кількісному виразі.

Згідно з пунктом 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки. сигарети, цигарки та сигарили, що вироблені після 01.01.2021, в яких кількість одиниць у пачці (упаковці) не відповідає кількості одиниць, зазначеній на марках акцизного податку; рідини, що використовуються в електронних сигаретах, вироблених до 01.01.2021.

Також, згідно пункту 20 Положення №1251 маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої, тютюнові вироби, тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідини, що використовуються в електронних сигаретах, у випадках, визначених пунктом 226.9 статті 226 ПК України, а також алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження: пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення; наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція); пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів; відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів.

Відповідно до частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 грн.

Тобто, законодавцем визначена міра відповідальності у вигляді штрафу саме за виробництво, зберігання, транспортування, реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

При цьому немаркованими вважаються алкогольні напої, за які не сплачено або сплачено не в належному розмірі (на момент розливу) акцизний податок, а підставою для притягнення до відповідальності згідно із наведеними положеннями є ухилення від сплати акцизного податку.

Разом з тим, механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790 (далі Порядок №790).

Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що підставами для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Таким чином, суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють зберігання тютюнових виробів, повинні додержуватись вимог абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону №481/95-ВР, статті 226 ПК України та пункту 20 Положення №1251, щодо належного маркування тютюнових виробів.

Склад правопорушення, за яке статтею 17 Закону №481/95-ВР передбачена відповідальність, утворює факт зберігання, транспортування чи реалізацію алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Разом з тим, суд звертає увагу, що необхідною передумовою застосування до суб`єкта господарювання рішення про застосування фінансових санкцій є наявність необхідних доказів на підтвердження порушення таким суб`єктом вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Суд констатує, що у спірному податковому повідомленні-рішення від 13.04.2021 № вказано про його прийняття на підставі акта перевірки від 25.03.2021 №2819/03-20-07-05/42547705.

За змістом пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Довідка перевірки - документ який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

З аналізу положень пункту 86.1 статті 86 ПК України слідує, що у разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Проте у випадку невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за результатами перевірки складається довідка.

Суд звертає увагу на те, що в акті фактичної перевірки вказано про порушення позивачем статті 11 Закону №481/95-ВР (пункт 3.1 акта перевірки), при цьому в пункті 2.2.20 акту не вказано про порушення позивачем вимог податкового законодавства, а лише зазначено, що у ході перевірки проведено вибіркову інвентаризацію наявних тютюнових виробів (сигарил) на місці здійснення реалізації, складено реєстр марок акцизного податку, якими марковані вказані тютюнові вироби (наведений у додатку № 1 до акта перевірки).

Також у вказаному акті ГУ ДПС у Волинській області зазначає, що ним будуть вжиті заходи щодо визначення виду тютюнових виробів, зокрема щодо кількості сигарел у пачках, на які отримувались виробником марки акцизного податку, шляхом надсилання відповідних запитів. Висновки щодо заходів, вказаних вище, будуть зроблені після отримання інформації.

У свою чергу позивача притягнуто до відповідальності за зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка, хоча висновок про такі порушення акт перевірки не містить.

Як вбачається із матеріалів справи ГУ ДПС у Волинській області направлено на адресу ГУ ДПС у Львівській області лист від 22.03.2021 №744/7/03-20-07-05-07 з проханням надати інформацію, на який вид продукції (вказати кількість сигарил у пачці) були видані марки акцизного податку відповідно до коду товару з УКТ ЗЕД, та суми акцизного податку, сплачену виробником за вказані марки акцизного податку у розрізі кожної марки акцизного податку окремо. До вказаного листа, ГУ ДПС у Волинській області наданий додаток з переліком акцизних марок, якими марковані пачки тютюнових виробів з сигарилами. Кількість сигарил у кожній пачці становить 20 та 25 штук.

На виконання вказаного листа, ГУ ДПС у Львівській області листом від 09.04.2021 № 2357/13-01-09-06-04 надала інформацію, у якій зазначено, що вказані марки акцизного податку для маркування тютюнових виробів, зазначені у листі, видавалися для маркування сигар, цигарок, з тютюном або його замінниками: сигар, включаючи сигари з відрізаними кінцями, та сигарил (тонкі сигари), з вмістом тютюну, код згідно з УКТ ЗЕД , та кількістю штук у пачки - 2 сигарили.

Після отримання вказаної відповіді ГУ ДПС у Волинській області зроблено висновок про те, що, тютюнові вироби сигарили, які зберігалися ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» за адресою: Волинська область, село Римачі, вулиця Дорожна, 6, марковані марками акцизного податку, що не відповідають продукції тобто вважаються не маркованими, що є порушенням вимог статті 11 Закону №481/95-ВР.

По суті висновки ГУ ДПС у Волинській області зробило виключно на підставі податкової інформації ГУ ДПС у Львівській області щодо виданих виробнику запитуваних марок акцизного податку для маркування тютюнових виробів, яка була отримана за межами фактичної перевірки.

Отже, отримана відповідачем після проведення фактичної перевірки податкова інформація сама по собі не могла бути підставою для притягнення платника податків до відповідальності.

Відповідач, як контролюючий орган, за таких обставин обґрунтував оскаржене податкове повідомлення-рішення виключно наявною податковою інформацією, що і стала підставою для нарахування фінансових санкції вже за результатами проведених фактичних перевірок, але в розумінні чинного процесуального законодавства за висновками Верховного Суду, викладеними 02.04.2020 у постанові Касаційного адміністративного суду №К/9901/25783/19, така податкова інформація не визнається належним доказом і сама по собі її наявність не може бути підставою для притягнення платника податків до відповідальності, через що відповідач не впорався з покладеним на нього згідно з частиною другою статті 77 КАС України тягарем доказування, надаючи листам Головного управління ДПС у Львівській області всупереч частини другої статті 90 цього Кодексу наперед встановленої сили виявленого податкового правопорушення внаслідок недобросовісно проведеної податкової перевірки.

Податковим органом жодним чином не доведено, що акцизні марки є підробленими/фальсифікованими, а інформації про те, що тютюнова продукція (описана під час фактичної перевірки тютюнових виробів) була маркована з відхиленням від вимог положення в акті фактичної перевірки не міститься. Доказів того, що марки акцизного збору на описаних тютюнових виробах, були пошкодженими, в акті фактичної перевірки також не зазначено.

Відтак, проаналізувавши вказані обставини у сукупності, в контексті викладених норм права, відповідачем не доведено належними та достовірними доказами порушення позивачем вимог статті 11 №481/95-ВР, а тому суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 13.04.2021 № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

У відповідності до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності суд враховує, чи прийняті (вчинені) вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа №802/2236/17-а).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 2684,00 грн, сплачений згідно із платіжною інструкцією від 28.06.2023 №ПН4280 (а.с.85).

Щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10000,00 грн, суд зазначає наступне.

Частинами першою, другою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором.

Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №640/13685/19, від 23.04.2021 у справі №360/700/19, відповідно до якої склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги від 01.11.2022 №011122 та додаткову угоду від 16.11.2022 №1 до вказаного договору (а.с.71-79).

Разом з тим, всупереч частини четвертої статті 134 КАС України суду не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги згідно із вказаним договором.

Окрім того, відповідно до пункту 1.3. договору про надання правничої допомоги від 01.11.2022 №011122 на підтвердження факту надання виконавцем замовнику послуг відповідно до умов цього договору сторони складають та підписують відповідний акт наданих послуг.

Згідно із пунктами 4.1, 4.3 договору сторони погодили, що вартість послуг, а також перелік наданих послуг, кожного разу погоджується сторонами окремо та зазначається у відповідному акту наданих послуг. Вартість послуг за цим договором визначається в залежності від обсягу наданих послуг та зазначається у відповідному акті наданих послуг.

Нормами пункту 4.4. договору визначено, що винагорода виконавця залежить від обсягу наданих послуг та визначається сторонами у відповідному акті наданих послуг.

Відповідно до пункту 7 додаткової угоди від 16.11.2022 №1 до договору про надання правничої допомоги від 01.11.2022 №011122 правова допомогу вважається наданою після підписання акту (актів) наданих послуг, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності).

Суд звертає увагу, що всупереч умовам вказаного договору, акт виконаних робіт позивачем надано не було.

Також суду не було надано підтвердження оплати позивачем правової допомоги згідно із договором про надання правничої допомоги від 01.11.2022 №011122.

Суд зауважує, що факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, разом з тим з урахуванням пунктів 1.3, 4.1, 4.3, 4.3. договору про надання правничої допомоги від 01.11.2022, сторони вказаного договору самостійно дійшли згоди, що вартість послуг, а також перелік наданих послуг погоджується ними саме у відповідному акті наданих послуг, який суду надано не було.

З урахування зазначеного, на переконання суду, вищезазначені документи не є належними та достатніми доками на підтвердження факту понесення позивачем витрат на правову допомогу у цій справі в заявленому розмірі 10000,00 грн, а тому зазначені витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 137, 139, 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» (02160, місто Київ, проспект Соборності, 15, кабінет 219, ідентифікаційний код 42547705) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код ВП 44106679) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 13.04.2021 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» судовий збір в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк