Справа № 420/4592/19
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4592/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Грекової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства Ізмаїльський целюлозно картонний комбінат до Головного управління ДПС в Одеській області, про визнання протиправними дій, вимоги та скасування податкової вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

01.08.2019 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства Ізмаїльський целюлозно картонний комбінат до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним нарахування пені за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання в сумі 1056803грн., яке було визначено у податковому повідомленні-рішенні № від 01.08.2018р., в частині нарахування пені у сумі 293262,62грн.; визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 28.05.2019р. №164382-52 про наявність податкового боргу з податку на додану вартість, а саме пені у розмірі 321579,78грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 було задоволено позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат; визнано протиправним нарахування Головним управлінням ДФС в Одеській області Приватному акціонерному товариству Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат пені за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання в сумі 1 056 803,00 гривень, яке було визначено Головним управлінням ДФС в Одеській області у податковому повідомленні-рішенні № від 01.08.2018 року, в частині нарахування пені у сумі 293262,62 гривень; визнано протиправною та скасовано податкову вимогу №164382-52 від 28 травня 2019 року, про наявність у Приватного акціонерного товариства Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат податкового боргу за податком на додану вартість, пені у розмірі 321579,78 гривень.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021 задоволено апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року скасовано; ухвалено у справі постанову, якою відмовлено у задоволенні позову приватного акціонерного товариства Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування податкової вимоги.

Постановою Верховного Суду від 30.06.2023 скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2019, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2023 справу передано для розгляду судді Танцюрі К.О.

Ухвалою суду від 31.07.2023 прийнято до провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства Ізмаїльський целюлозно картонний комбінат до Головного управління ДПС в Одеській області, про визнання протиправними дій, вимоги та скасування податкової вимоги, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 07.09.2023 ухвалено перейти до розгляду справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що не погоджується із нарахуванням пені за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання в сумі 1056803грн., яке було визначено у податковому повідомленні-рішенні № від 01.08.2018р., в частині нарахування пені у сумі 293262,62грн. та прийняттям податкової вимоги від 28.05.2019р. №164382-52 про наявність податкового боргу з податку на додану вартість, а саме пені у розмірі 321579,78грн. Так, позивач вказав, що з моменту набрання рішенням суду законної сили зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 1 056 803,00 грн, яке було визначено відповідачем в податковому повідомленні -рішенні № від 01.08.2018 набуло статусу узгодженого. При цьому, як зазначив позивач, він сплатив суму грошового зобов`язання в розмірі 1056803,00 грн у встановлений законодавством строк -10.04.2019, а саме протягом 10 календарних днів з дати набрання рішенням суду законної сили, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Приватне акціонерне товариство Ізмаїльський целюлозно картонний комбінат вважає, що відповідачем зроблено невірний розрахунок суми пені., внаслідок чого було помилково визначена сума податкового боргу, прийнята незаконна та протиправна податкова вимога та незаконно списано грошові кошти з рахунку позивача. Як вказав позивач, контролюючий орган мав право нарахувати пеню за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання в сумі 1 036 793, яке було визначено відповідачем в податковому повідомленні - рішенні № від 11.08.2018 (в частині залишеній в силі судом), за період починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строк у сплати платником податків податкового зобов`язання -це 11.08.2018, по період -день зарахування коштів в сумі 1 036 793,00 грн на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів - це 12.04.2019. При цьому, як вказав позивач, згідно з його розрахунком, загальний розмір пені мав становити 149 247,06 грн, а не 442 509,70 грн.

17.08.2023 до суду від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що фахівцями ГУ ДПС в Одеській області було проведено перевірку ПАТ «Ізмаїльський целюлозно-картоний комбінат» та при перевірці було виявлено порушення законодавства, складено акт від 04.07.2018 року №1451/15-32-14-11/00278818 та винесені податкові - повідомлення рішення. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року адміністративний позов ПАТ Ізмаїльський целюлозно картонний комбінат був задоволений частково; визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення рішення від 01.08.2018 року: № про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за декларацією за 1 квартал 2018 року у розмірі 553 153 грн, в частині зменшення на суму 301 452 грн; № про застосування штрафних (фінансових санкцій) за порушення строку розрахунку в сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 3060,00 грн в частині застосування штрафних (фінансових санкцій) у сумі 1360,00грн; № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 11 38034,00грн (758 689 грн за податковими зобов`язаннями, 379 345 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями в частині збільшення суми грошового зобов`язання на суму 10 1231, 00 грн. (54 154,00 грн. за податковими зобов`язаннями, 27 077,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями); у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Відповідач вказав, що враховуючи вимоги п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України, ним було правомірно розраховано пеню.

25.09.2023 до суду від позивача надійшли пояснення у яких товариство вказало, що Верховним Судом вказано на помилковість висновків суду апеляційної інстанції в частині правомірності нарахування пені в зв`язку із «неоскарженням» позивачем ППР № та відповідно підтверджено позицію позивача про те, що зазначене ППР, яке прийнято після винесення рішення суду першої інстанції у справі № 1540/4322/18 ( та до набрання чинності рішенням суду у цій справі), не впливає на законність чи незаконність нарахування пені та визначення періоду за який вона нарахована. При цьому, позивач зазначив, що з позиції ВС вбачається, що нарахування пені, в разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за наслідками перевірки, проводиться за весь період заниження, у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження. Верховний Суд зазначив про «помилковість» доводів позивача щодо періоду нарахування пені, однак на думку позивача не врахував особливості визначення та порядок сплати податкових зобов`язань з ПДВ для визначення граничного строку сплати, який в свою чергу безпосередньо впливає на визначення початкової дати для нарахування пені. Також позивача зазначив, що в даній справі він не заперечує проти нарахування відповідачем пені за період, протягом якого ним здійснювалося адміністративне та судове оскарження, однак спірним є період з якого відповідач розпочав нарахування пені. У зв`язку з викладеним, а також посилаючись на обставини, що викладені у адміністративному позові, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивача підтримав позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Ізмаїльський целюлозно картонний комбінат та просив суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

ПАТ Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 15.01.1998.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 по справі справі №1540/4322/18, яке набрало законної сили 04.04.2019, позовні вимоги ПАТ Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат до Головного управління ДФС в Одеській області задоволено частково; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 01.08.2018р.: № про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за декларацією за 1 квартал 2018р. у розмірі 553153грн. в частині зменшення на суму 301452грн.; № про застосування штрафних (фінансових санкцій) за порушення строку розрахунку в сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 3060грн. в частині застосування штрафних (фінансових санкцій) у сумі 1360грн.; № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 1138034грн. (758689грн. за податковими зобов`язаннями та 379345грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) в частині збільшення суми грошового зобов`язання на суму 81231грн. (54154грн. за податковими зобов`язаннями та 27077грн. за штрафними (фінансовими) санкціями); у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Платіжним дорученням №475 від 10.04.2019р. ПАТ Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат сплачено грошове зобов`язання у розмірі 1056803, яке було визначено Головним управлінням ДФС в Одеській області в податковому повідомленні -рішенні № від 01.08.2018 (а.с.27 т.1).

Податковою вимогою Головного управління ДФС в Одеській області №.05.2019 повідомлено ПАТ Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат про те, що станом на 27.05.2019 сума податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг), а саме пені становить 321 579,78грн(а.с. 9 т.1).

Не погоджуючись з діями податкового органу щодо порядку і розміру нарахування пені позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України (надалі - ПК України).

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України в редакції, діючій до 01 січня 2017 року, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України, в цій же редакції, пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Тобто, підпункт 129.1.2 статті 129 ПК України встановлює застосування фінансової санкції до платників податків у вигляді нарахування пені від дня настання строку погашення податкового зобов`язання та за весь період заниження податкового зобов`язання на суму такого заниження, оскільки платник весь період, коли він не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету.

У подальшому, у зв`язку із прийняттям Закону України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні, який набрав чинності з 01 січня 2017 року, стаття 129 ПК України зазнала змін, а пункт 129.1 цієї статті був викладений в іншій редакції.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Згідно з пунктом 129.2 статті 129 ПК України у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.

Відповідно до підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Аналіз цих норм дає підстави для висновку, що податкове зобов`язання є грошовим виразом існуючого для платника податків (в тому числі податкового агента) податкового обов`язку зі сплати певного податку, виникнення, а також порядок та строки сплати якого, обумовлені нормами податкового законодавства.

Водночас до складу суми грошового зобов`язання включається як сума податкового зобов`язання, так і сума штрафної (фінансової) санкції, якщо податковим законодавством передбачено її застосування. При цьому, виникнення у платника податків обов`язку по сплаті грошового зобов`язання зумовлене встановленням податковим органом порушення ним (платником податків) вимог податкового законодавства, що призвело до заниження податкових зобов`язань. Наслідком встановлення такого порушення є донарахування на підставі рішення податкового органу сум відповідного податкового зобов`язання та/або застосування штрафної (фінансової) санкції.

Отже, якщо податкове зобов`язання виникає на підставі податкового законодавства, яким встановлено розмір, порядок і строк його сплати, то на підставі прийнятого податковим органом відповідного рішення про нарахування у зв`язку із встановленням факту несплати податку у платника виникає грошове зобов`язання, яке підлягає сплаті у встановлений пунктом 57.3 статті 57 ПК України строк після його узгодження.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пункт 54.3 статті 54 ПК України визначає випадки, коли на контролюючий орган покладено обов`язок визначити суми грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 57.4 статті 57 ПК України встановлено, що пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Остання норма кореспондує положенням пункту 129.2 статті 129 ПК України, відповідно до якої у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.

Отже, за загальним правилом обов`язок з обчислення суми податкового зобов`язання і зазначення такої у відповідній податковій декларації покладено на платників податків (крім випадків, передбачених ПК України). Строк для сплати податкового зобов`язання становить 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації (крім випадків, встановлених цим Кодексом).

Якщо під час проведення перевірки контролюючий орган встановить порушення платником податків вимог податкового законодавства, що призвело до заниження у податковому (звітному) періоді суми податкового зобов`язання з відповідного податку та/або збору, обов`язок з визначення суми такого заниження покладено на контролюючий орган. За змістом статті 58 ПК України визначення контролюючим органом такої суми відбувається за кожним видом податку та/або збору шляхом надіслання (вручення) податкового повідомлення-рішення, у якому також у випадках, визначених ПК України, визначається сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Така сума коштів, до якої входить сума податкового зобов`язання та сума штрафних (фінансових) санкцій, є грошовим зобов`язанням платника податків.

Крім того, згідно з підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2021 року, нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Початок нарахування пені, встановлений у підпункті 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, пов`язаний зі спливом граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, яке мало бути виконане, якби платник податків не порушив норми податкового законодавства і не занизив його у відповідний період. Тобто нарахування пені розпочинається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.09.2022 по справі №380/7694/20.

Як виснував Верховний Суду у постанові від 20 червня 2023 року у цій справі ( №420/4592/19), з урахуванням вимог пункту 129.2 статті 129 ПК України, у разі залишення без змін частини нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку судового оскарження, пеня, нарахована за несплату такого, відображається в ІКП платника податку та підлягає сплаті за весь період заниження такого зобов`язання, в тому числі і за період адміністративного та/або судового оскарження.

Судом встановлено, що початок відліку строку нарахування пені у спірних правовідносинах обраховується починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податку на додану вартість за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, а саме з 30.04.2016 та з 09.01.2017, тобто строку сплати платником податків податкового зобов`язання, яке мало бути виконане, якби платник податків не порушив норми податкового законодавства, що підтверджується розрахуном пені контролюючого органу (а.с.102 т.1).

За таких підстав, суд приходить до висновку, що доводи позивача про правомірність нарахування пені лише за період з 11.08.2018 по 11.04.2019 є помилковим, оскільки, у відповідності до вимог ст. 129 ПК України, пеня нараховується за весь період заниження податкового зобов`язання.

Враховуючи викладене та висновки Верховного суду у постанові від 20 червня 2023 року у цій справі ( №420/4592/19), суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправним нарахування пені за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання в сумі 1056803грн., яке було визначено у податковому повідомленні-рішенні № від 01.08.2018р., в частині нарахування пені у сумі 293262,62грн.; визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 28.05.2019р. №164382-52 про наявність податкового боргу з податку на додану вартість, а саме пені у розмірі 321579,78грн.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно;розсудливо;з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що адміністративний позов позивача є таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства Ізмаїльський целюлозно картонний комбінат відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 07.11.2023.

Суддя К.О. Танцюра

.