Справа № 140/13703/23
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/13703/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудлайф Плюс» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фудлайф Плюс» (далі - ТзОВ «Фудлайф Плюс», позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі - митниця, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів: від 30.03.2023 №UA205140/2023/000159/2, №UA205140/2023/000156/2, №UA205140/2023/000158/2, №UA205140/2023/000160/2, №UA205140/2023/000157/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою митного оформлення товару «Сало свійських свиней бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі та приправ, інших домішок, не консервоване, в поліблоках» декларант позивача подав до Волинської митниці митні декларації (далі МД) №23UA64U6, №23UA18U0, №23UA64U8, №23UA68U2, №23UA23U9 та інші документи на підставі яких товар був куплений та доставлений до митного кордону України.

Вважаючи, що митна вартість ввезених товарів не підтверджена, митним органом було направлено письмові вимоги про надання додаткових документів та на виконання зазначеної вимоги ТОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» щодо кожної поставки було подано повідомлення про надання додаткових пояснень та документів від 30.03.2023 №28/03/2022-5, №28/03/2023-4, №28/03-2023-02, №28/03/2023-02, №28/03/2023-6, до яких долучено витяг з проведеною конвертацією вартості товарів.

Однак, Волинською митницею винесено оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів: від 30.03.2023 №UA205140/2023/000159/2, №UA205140/2023/000156/2, №UA205140/2023/000158/2, №UA205140/2023/000160/2, №UA205140/2023/000157/2.

У графі № 33 оскаржуваних рішень зазначено, що митна вартість товарів, що ввозяться в адресу ТОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» не може бути визнано за основним методом адже подані документи містять ряд розбіжностей.

Позивач з усіма сумнівами та твердженнями митного органу у графі №33 рішень про коригування митної вартості не погоджується, вважає, що Волинська митниця не врахувала належним чином фактичні обставини справи та усі подані документи, прийнявши протиправні рішення про коригування митної вартості товарів.

З приводу зазначення у експортних митних деклараціях значення митної вартості товарів у валюті польський злотий, що не кореспондується із вартістю згідно рахунків-фактур, просить врахувати, що в таких деклараціях вказано конвертовану вартість у польський злотий з врахуванням курсу валют, що існував на день заповнення експортних митних декларацій. Будь-яка курсова різниця у експортній митній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням декларантом ціни товару згідно з документами, виданими продавцем. На вимогу митниці щодо кожного з товарів долучались письмові пояснення, додатками до яких долучались витяги з проведеною конвертацією. З отриманої інформації щодо кожного з товарів прослідковується, що отриманий примірний конвертований показник кореспондується із вартістю ввезених товарів згідно рахунків-фактур

Також вказує, що твердження відповідача про те, що положення пункту 6 зовнішньоекономічного контракту від 23.02.2023 № передбачають, що оплата за товар повинна бути обумовлена в проформах-інвойс, не відповідають дійсності, оскільки у вказаному договорі відсутні положення про те, що умови оплати в обов`язковому порядку мають вказуватись у проформах-інвойс, котрі не подані до митного оформлення.

До митного оформлення щодо кожної із поставок подавались рахунки- фактури, де відображаються усі ідентифікуючі відомості кожної конкретної поставки, зокрема, вартість ввезеного товару, його вагу, сторін зовнішньоекономічної операції, тощо. Відтак, надання будь-яких інших документів не передбачено умовами зовнішньоекономічного контракту.

Також відображена у прайс-листі вартість товарів, в повній мірі відповідає тій вартості, що визначена у рахунку-фактурі. В той же час, відповідачем не наведено жодних обґрунтованих аргументів стосовно того, яким чином надання прайс-листа, виданого саме експортером, ставить під сумнів достовірність визначеної митної вартості товару. Відображена у прайс-листі інформація щодо вартості одиниці товару, в повній мірі відповідає вартості, що визначена у поданому до митного оформлення рахунку-фактурі. З огляду на вище викладене, сам лише факт надання прайс-листа, виданого експортером не може викликати сумнів у заявленій митній вартості імпортованого товару.

У оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні будь-які конкретні обставини, які б однозначно стверджували про наявність сумнівів, причин неможливості визначення заявленої митної вартості імпортованого товару.

Окрім того, зазначає, що Волинська митниця належним чином не обґрунтувала числове значення скоригованої ним митної вартості товару. У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати іншої митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару слід наводити пояснення щодо зроблених коригувань, та зробити порівняльний аналіз, чи з точно такими ж характеристиками товар ввозився на митну територію України за митною декларацією, що наведена представниками митниці.

З огляду на таке, вважає, що Волинською митницею не в достатній мірі наведено причини неможливості проведення митного оформлення за заявленими митними вартостями товарів, тому такі скориговані вартості не може братися судом до уваги при вирішення справи по суті. Усі надані до митного оформлення документи у сукупності дають можливість однозначно дійти висновку про правильність визначення митної вартості імпортованого товару за основним методом.

З наведених підстав просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (том 1 а.с.122).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та в обґрунтування цієї позиції вказав, що у відповідності до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, статті 257 МК України для митного оформлення товарів декларантом було подано МД від 29.03.2023 №23UA18U0, №23UA23U9, №23UA65U8, №23UA64U6, №23UA68U2 на товар: «Сало свійських свиней хребтове морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків, без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі, приправ та інших домішок, не консервоване» та документи на підтвердження заявленої митної вартості товару. Митну вартість товарів заявлено за основним методом визначення митної вартості

Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме по МД від 29.03.2023:

1) №23UA18U0: числове значення, зазначене в декларації країни відправлення №23PL301010E0398823 від 26.03.2023 51559 не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 24.03.2023 № FV2023/03/0262 10933,38 євро; згідно п. 6 контракту № від 23.02.2023 умови оплати вказуються в проформах- інвойсах, однак вони не подані до митного оформлення; прайс-лист б/н від 24.03.2023 містить інформацію від відправника конкретно на один товар згідно інвойсу, інформацію від виробника товару декларантом не надано, що не відповідає вимогам статті VII статті ГАТТ.

2) №23UA23U9: числове значення, зазначене в декларації країни відправлення №23PL301010E0398486 від 28.03.2023 50502 не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 27.03.2023 №FV2023/03/0267 10711,28 євро; згідно із пунктом 6 контракту № від 23.02.2023 умови оплати вказуються в проформах- інвойсах, однак вони не подані до митного оформлення; прайс-лист б/н від 27.03.2023 містить інформацію від відправника конкретно на один товар згідно інвойсу, інформацію від виробника товару декларантом не надано, що не відповідає вимогам статті VII статті ГАТТ.

3) №23UA65U8: числове значення, зазначене в декларації країни відправлення №23PL301010E0399124 від 25.03.2023 49953 не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку фактурі від 24.03.2023 № FV2023/03/0263 10595,76 євро; згідно із пунктом 6 контракту № від 23.02.2023 умови оплати вказуються в проформах- інвойсах, однак вони не подані до митного оформлення; прайс-лист від 24.03.2023 містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано, що відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.

4) №23UA64U6: числове значення, зазначене в декларації країни відправлення №23PL301010E0397770 від 28.03.2023 49865 не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку фактурі від 24.03.2023 №FV2023/03/0261 - 10577,40 євро; згідно із пунктом 6 контракту № від 23.02.2023 умови оплати вказуються в проформах- інвойсах, однак вони не подані до митного оформлення; прайс-лист від 24.03.2023 містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано, що відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.

5) №23UA68U2: числове значення, зазначене в декларації країни відправлення №23PL301010E0398593 від 25.03.2023 50836 не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку фактурі від 27.03.2023 № FV2023/03/0266 10739,33 євро; згідно із пунктом 6 контракту № від 23.02.2023 умови оплати вказуються в проформах- інвойсах, однак вони не подані до митного оформлення; прайс-лист від 27.03.2023 містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано, що відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.

Щодо розбіжностей у вартості товарів, зауважує, що інвойс (рахунок-фактура) у відповідності до частини другої статті 53 МК України є документом, що підтверджує митну вартість товару. При цьому, митна декларація країни відправлення, зважаючи на її самостійне подання до митного контролю та оформлення декларантом, піддається обов`язковому контролю та перевірці на предмет достовірності та можливості підтвердити митну вартість.

Окрім того, відповідно до умов пункту 6 «Порядок оплати» контракту, який подавався під час здійснення митного контролю та митного оформлення № від 23.02.2023, оплата товару по даному Контракту здійснюється на умовах, вказаних у Проформах-Інвойсах і може включати в себе: попередню оплату, оплату по факту та/чи оплату з відтермінуванням.

Згідно із пунктом 5 «Терміни та умови поставки» контракту, відправкою покупцю проформи- інвойса продавець підтверджує свою згоду здійснювати поставку обумовленої партії товару на вказаних в ній умовах. Здійсненням передоплати партії товару згідно проформи-інвойсу покупець підтверджує свою згоду з умовами даного документа. Поставка товару здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту предоплати або на протязі 30 календарних днів з моменту підписання сторонами проформи- інвойсу, якщо оплата здійснюється з відстроченням платежу. При цьому, декларантом в митних цілях подано рахунки-фактури, які не містили відомостей щодо умов оплати за товар.

Тобто виходячи із умов зовнішньоекономічного контракту, попередня оплата товару може здійснюватися виключно на підставі проформи-інвойсу, які декларантом під час не надавалися. При цьому зауважує, що у всіх банківських платіжних документах у графі «Призначення платежу» міститься посилання на відповідні проформи-інвойси.

Також надані декларантом прайс-листи містять інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано, що відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.

Декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін додаткові документи, у зв`язку із чим декларантом було надано, зокрема, відомості з сайту Мінфін щодо конвертації.

Оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.

Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», на підставі цінової інформації, наявної в митного органу, а саме: по МД від 29.03.2023 №23UA18U0, №23UA23U9 на рівні: - 1.05 дол.США за МД №UA209160/2023/2941 від 14.03.2023; по МД від 29.03.2023 №23UA65U8, №23UA64U6, №23UA68U2 на рівні - 1,05 дол.США за МД UA205050/2023/999 від 27.01.2023.

Таким чином, декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно МД від 30.03.2023 №23UA24U5, №23UA23U6, №23UA26U3, №23UA20U9, №23UA18U7 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.

З огляду на все вищевказане, вважає, що рішення про коригуваннямитної вартості товарів від 30.03.2023 №UA205140/2023/000156/2, №UA205140/2023/000157/2, №UA205140/2023/000158/2, №UA205140/2023/000159/2, №UA205140/2023/000160/2 є такими, що прийняті у повній відповідності до вимог чинного законодавства, положень МК та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, а тому є законними та обґрунтованими.

З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю (том 1 а.с.126-145).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 відмовлено в задоволенні заяви Волинської митниці про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін (том 2 а.с. 97-98).

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимогистатті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

23.02.2023 між ТзОВ «Фудлайф Плюс» (покупець) та компанією Techno Group Spolka z o.o. (продавець) було укладено контракт № (том 1 а.с. 22 зворот.-24 переклад, 110 зворот.-115), за умовами якого продавець продає, а покупець купує товар в асортименті, вказаному в інвойсі, який є невід`ємною частиною контракту. Товар поставляється партіями на умовах, узгоджених сторонами у цьому контракті та інвойсах згідно з правилами Інкотермс 2010. У разі, якщо в інвойсах не погоджені умови постачання, товар може поставлятися на умовах FCA, або EXW, або CPT, або CIP згідно з Інкотермс 2010. Ціна на товар включає вартість упаковки, маркування, страхування та навантаження товару на транспортний засіб (якщо поставка здійснюється на умовах FCA або EXW правил Інкотермс 2010). Оплата товару за цим контрактом здійснюється на умовах, обумовлених в інвойсах і може включати в себе: передоплату, оплату за фактом поставки та/або оплату з відстроченням платежу.

29.03.2023 для митного оформлення ввезеного на територію України товару «Сало свійських свиней бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі та приправ, інших домішок, не консервоване, в поліблоках»; вага нетто 20 740 кг», декларант позивач подав МД №23UA64U6 (том 1 а.с.39). Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки СРТ-Луцьк та становить 418982,45 грн (еквівалентно 10577,40 євро). До митної декларації додано: зовнішньоекономічний контракт від 23.02.2023 № (том 1 а.с. 22 зворот.-24 переклад, 110 зворот.-115); рахунок-фактуру від 24.03.2023 №FV2023/03/0261 (том 1 а.с.40 зворот, том 2 а.с. 33); платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах від 24.03.2023 №30 (том 1 а.с.41, том 2 а.с. 35); прайс-лист від 24.03.2023 (том 1 а.с.41 зворот., том 2 а.с. 34); автотранспортну накладну від 24.03.2023 (том 1 а.с.26 зворот., 54, том 2 а.с. 37); сертифікат з перевезення (походження товару) №PL/MF/AT 0081109 (том 2 а.с. 38-39); сертифікат якості від 24.03.2023 (том 1 а.с.27 зворот. переклад, 43 том 2 а.с. 40); міжнародний ветеринарний сертифікат від 24.03.2023 №1413/00033/23/01/UA; (том 1 а.с.44-49, том 2 а.с. 41-51); митну декларацію країни відправлення №23PL301010E0397770 (том 2 а.с.36).

Також, 29.02.2023 для митного оформлення ввезеного на територію України товару «Сало свійських свиней бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарноїобробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі та приправ, інших домішок, не консервоване, в поліблоках; вага нетто 21438 кг», декларант позивач подав МД №23UA18U0 (том 1 а.с.54). Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки СРТ-Луцьк та становить 433083,21 грн (еквівалентно 10933,38 євро). До митної декларації додано: зовнішньоекономічний контракт від 23.02.2023 № (том 1 а.с. 22 зворот.-24 переклад, 110 зворот.-115); рахунок-фактуру від 24.03.2023 №FV2023/03/0262 (том 1 а.с.55 зворот., 153); платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах від 24.03.2023 №33 (том 1 а.с.56, 155); прайс-лист від 24.03.2023 (том 1 а.с. 29 зворот. переклад, 57 зворот., 154); автотранспортну накладну від 24.03.2023 (том 1 а.с. 28 зворот переклад, 56 зворот, 157); сертифікат з перевезення (походження товару) №PL/MF/AT 0081106 (том 1 а.с. 158-159); сертифікат якості від 24.03.2023 (том 1 а.с.58, 163); міжнародний ветеринарний сертифікат від 24.03.2023 №1413/00034/23/01/UA (том 1 а.с. 164-174); митну декларацію країни відправлення №23PL301010E0398823 (том 1 а.с. 156).

В аналогічному порядку 29.03.2023 для митного оформлення ввезеного на територію України товару «Сало свійських свиней бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі та приправ, інших домішок, не консервоване, в поліблоках, вага нетто 20776,00 кг», декларант позивача подав МД №23UA65U8 (том 1 а.с.69). Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки СРТ-Луцьк та становить 419709,71 грн (еквівалентно 10595,76 євро). До митної декларації додано: зовнішньоекономічний контракт від 23.02.2023 № (том 1 а.с. 22 зворот.-24 переклад, 110 зворот.-115); рахунок-фактуру від 24.03.2023 №FV2023/03/0263 (том 1 а.с.70 зворот., 205); платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах від 24.03.2023 №35 (том 1 а.с.71, 207); прайс-лист від 24.03.2023 (том 1 а.с. 26 переклад, 71 зворот, 206); автотранспортну накладну від 24.03.2023 (том 1 а.с. 31 переклад., 72, 209); сертифікат з перевезення (походження товару) №PL/MF/AT 0081107 (том 1 а.с. 210-211); сертифікат якості від 24.03.2023 (том 1 а.с.73 зворот., 212); міжнародний ветеринарний сертифікат від 24.03.2023 №1413/00035/23/01/UA (том 1 а.с.74-79, 213-223); митну декларацію країни відправлення №23PL301010E0399124 (том 1 а.с. 208).

Крім того, 29.03.2023 для митного оформлення ввезеного на територію України товару «Сало свійських свиней бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі та приправ, інших домішок, не консервоване, в поліблоках, вага нетто 20 057,50 кг», декларант позивача подав МД №23UA68U2 (том 1 а.с.83). Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки СРТ-Луцьк та становить 425396,67 грн (еквівалентно 10739,33 євро). До митної декларації додано: зовнішньоекономічний контракт від 23.02.2023 № (том 1 а.с. 22 зворот.-24 переклад, 110 зворот.-115); рахунок-фактуру від 27.03.2023 № FV2023/03/0266 (том 1 а.с.84 зворот); платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах від 27.03.2023 №11 (том 1 а.с.85); прайс-лист від 27.03.2023 (том 1 а.с. 20 переклад., 86 зворот); автотранспортну накладну від 27.03.2023 (том 1 а.с. 19 переклад, 85 зворот,); сертифікат якості від 27.03.2023 (том 1 а.с.92 зворот.); міжнародний ветеринарний сертифікат від 27.03.2023 №1413/00036/23/01/UA (том 1 а.с.87-92); митну декларацію країни відправлення №23PL301010E0398593 (том 2 а.с. 71 зворот).

Також 29.03.2023 для митного оформлення ввезеного на територію України товару «Сало свійських свиней бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі та приправ, інших домішок, не консервоване, в поліблоках, вага нетто 21002,50 кг», декларант позивача подав МД №23UA23U9 (том 1 а.с.97 зворот.). Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки СРТ-Луцьк та становить 424285,58 грн (еквівалентно 10711,28 євро). До митної декларації додано: зовнішньоекономічний контракт від 23.02.2023 № (том 1 а.с. 22 зворот.-24 переклад, 110 зворот.-115); рахунок-фактуру від 27.03.2023 №FV2023/03/0267 (том 1 а.с.99, 245); платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах від 27.03.2023 №13 (том 1 а.с.99 зворот., 247); прайс-лист від 27.03.2023 (том 1 а.с. 21 зворот. переклад, 107, 246); автотранспортну накладну від 27.03.2023 (том 1 а.с. 20а переклад, 100, 249); сертифікат з перевезення (походження товару) №PL/MF/AS 0478347 (том 1 а.с. 250-251); сертифікат якості від 27.03.2023 (том 1 а.с. 20а зворот. переклад., 106, том 2 а.с. 1); міжнародний ветеринарний сертифікат від 27.03.2023 №1413/00037/23/01/UA (том 1 а.с.100 зворот. 105, том 2 а.с. 2-12); митну декларацію країни відправлення №23PL301010E0398486 (том 1 а.с. 248).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронних повідомленнях декларанту запропоновано подати такі документи: договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. (том 1 а.с.59, 93, 108 зворот. 177-178, 223-233, том 2 а.с 23-24, 59-60).

На електронні повідомлення митниці декларант позивача надав повідомлення про надання додаткових пояснень та документів повідомлення від 30.03.2023 №30/03-2023-03, №30/03/2023-01, №30/03/2023-04, №30/03-2023-02, від 29.03.2023 №29/03-2023-01 (том 1 а.с.50 зворот.-51, 65 зворот. 66, 94-95, 109-110, 160-162, 224-226, том 2 а.с. 13-15, 52-54) та відомості із сайту Мінфін щодо конвертації (том 1 а.с. 50, 65, 79 зворот., 108, 175, 228, том 2 а.с. 16, 55).

Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості від 30.03.2023 №UA205140/2023/000159/2 (том 1 а.с.37), від 30.03.2023 №UA205140/2023/000156/2 (том 1 а.с.52), від 30.03.2023 №UA205140/2023/000158/2 (том 1 а.с.67), від 30.03.2023 №UA205140/2023/000160/2 (том 1 а.с. 81), від 30.03.2023 №UA205140/2023/000157/2 (том 1 а.с.95 зворот.-96) та сформовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/001117 (том 1 а.с.38), №UA205140/2023/001111 (том 1 а.с.53), №UA205140/2023/001115 (том 1 а.с.68), №UA205140/2023/001118 (том 1 а.с.82), №UA205140/2023/001112 (том 1 а.с.96 зворот-97).

Як зазначено у графі 33 рішень про коригування митної вартості товарів, документи, подані для підтвердження митної вартості товару, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а також документи містять розбіжності. Такими розбіжностями відповідач визначив:

1) за МД №23UA64U6 числове значення, зазначене в декларації країни відправлення №23PL301010E0397770 від 28.03.202349865 не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку фактурі від 24.03.2023 №FV2023/03/0261-10577,40 євро; згідно із пунктом 6 контракту № від 23.02.2023 умови оплати вказуються в проформах- інвойсах, однак вони не подані до митного оформлення; прайс-лист від 24.03.2023 містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано, що не відповідає вимогам статті VII статті ГАТТ.

2) за МД №23UA18U0 - числове значення, зазначене в декларації країни відправлення № 23PL301010E0398823 від 26.03.202351559 не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку фактурі від 24.03.2023 № FV2023/03/0262-10933,38 євро.; згідно із пунктом 6 контракту № від 23.02.2023 умови оплати вказуються в проформах- інвойсах, однак вони не подані до митного оформлення; прайс-лист б/н від 24.03.2023 містить інформацію від відправника конкретно на один товар згідно інвойсу, інформацію від виробника товару декларантом не надано, що не відповідає вимогам статті VII статті ГАТТ.

3) за МД №23UA65U8 числове значення, зазначене в декларації країни відправлення № 23PL301010E0399124 від 25.03.202349953 не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку фактурі від 24.03.2023 № FV2023/03/0263-10595,76 євро; згідно із пунктом 6 контракту № від 23.02.2023 умови оплати вказуються в проформах- інвойсах, однак вони не подані до митного оформлення; прайс-лист від 24.03.2023 містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано, що не відповідає вимогам статті VII статті ГАТТ.

4) за МД №23UA68U2 числове значення, зазначене в декларації країни відправлення № 23PL301010E0398593 від 25.03.202350836 не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку фактурі від 27.03.2023 № FV2023/03/0266-10739,33 євро; згідно із пунктом 6 контракту № від 23.02.2023 умови оплати вказуються в проформах- інвойсах, однак вони не подані до митного оформлення; прайс-лист від 27.03.2023 містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано, що не відповідає вимогам статті VII статті ГАТТ.

5) за МД №23UA23U9 числове значення, зазначене в декларації країни відправлення № 23PL301010E0398486 від 28.03.202350502 не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 27.03.2023 № FV2023/03/0267-10711,28 євро.; згідно із пунктом 6 контракту № від 23.02.2023 умови оплати вказуються в проформах- інвойсах, однак вони не подані до митного оформлення; прайс-лист б/н від 27.03.2023 містить інформацію від відправника конкретно на один товар згідно інвойсу, інформацію від виробника товару декларантом не надано, що не відповідає вимогам статті VII статті ГАТТ.

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, МК України, також, вимогами частини шостої статті 54 МК України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у частині другій-четвертій статті 53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. За умови надання, згідно із статтею 53 МК України документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта.

Митну вартість визначено відповідно до наказу Держмитслужби від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», на підставі цінової інформації, наявної в митного органу про вартість ідентичних товарів для застосування методу визначення митної вартості згідно положень статті 59 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні 1,05 дол.США за МД UA205050/2023/999 від 27.01.2023 (оскаржувані рішень про коригування митної вартості товарів: від 30.03.2023 №UA205140/2023/000159/2, №UA205140/2023/000158/2, №UA205140/2023/000160/2) та на підставі цінової інформації, наявної в митного органу -товар на рівні - 1.05 дол.США за МД №UA209160/2023/2941 від 14.03.2023 (спірні рішень про коригування митної вартості товарів: від 30.03.2023 №UA205140/2023/000156/2, №UA205140/2023/000157/2), з врахуванням положень статті 64 МК України.

Товар було випущено у вільний обіг за МД від 30.03.2023 №23UA20U9, №23UA24U5, №23UA26U3, №23UA26U3, №23UA23U6 (том 1 а.с 39 зворот-40, 54 зворот.-55, 69 зворот-70, 83 зворот.-84, 98).

Позивач, не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару «Сало свійських свиней бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі та приправ, інших домішок, не консервоване, в поліблоках» за основним методом (за ціною договору (контракту)). При цьому позиція відповідача полягає у тому, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності: числові значення, зазначене в деклараціях країн відправлення не відповідають ціні товару, зазначеній в рахунках фактурах; згідно із пунктом 6 контракту № від 23.02.2023 умови оплати вказуються в проформах- інвойсах, однак вони не подані до митного оформлення; прайс-листи містить інформацію від відправника конкретно на один товар згідно інвойсу, інформацію від виробника товару декларантом не надано, що не відповідає вимогам статті VII статті ГАТТ.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірні рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Судом встановлено, що як до митного оформлення, так і до суду позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, зокрема: зовнішньоекономічний контракт від 23.02.2023 № ; рахунки-фактури від 24.03.2023 № FV2023/03/0262, від 27.03.2023 № FV2023/03/0267, від 24.03.2023 №FV2023/03/0263, від 24.03.2023 №FV2023/03/0261, від 27.03.2023 №FV2023/03/0266; платіжні інструкції в іноземній валюті або банківських металах від 24.03.2023 №30, від 24.03.2023 №33, від 24.03.2023 №35, від 27.03.2023 №11, від 27.03.2023 №13, прайс-листи від 24.03.2023 та від 27.03.2023, автотранспортні накладні від 24.03.2023 та від 27.03.2023, сертифікати з перевезення (походження товару) №PL/MF/AT 0081109, №PL/MF/AT 0081106, №PL/MF/AT 0081107, №PL/MF/AS 0478347; сертифікати якості від 24.03.2023 та від 27.03.2023, міжнародні ветеринарні сертифікати від 24.03.2023 №1413/00033/23/01/UA, від 24.03.2023 №1413/00034/23/01/UA, від 24.03.2023 №1413/00035/23/01/UA, від 27.03.2023 №1413/00036/23/01/UA, від 27.03.2023 №1413/00037/23/01/UA митні декларації країни відправлення №23PL301010E0397770, №23PL301010E0398823, №23PL301010E0399124, №23PL301010E0398593, №23PL301010E0398486.

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Так, контрактом від 23.02.2023 № визначено предмет та умови поставки, строк дії контракту та основні зобов`язання продавця та покупця.

В рахунках-фактурах (інвойсах) від 24.03.2023 № FV2023/03/0262, від 27.03.2023 №FV2023/03/0267, від 24.03.2023 №FV2023/03/0263, від 24.03.2023 №FV2023/03/0261, від 27.03.2023 №FV2023/03/0266 були визначені умови поставки товарів згідно з Правилами Інкотермс CPT UA Луцьк.

Ціна товару в рахунках-фактурах (інвойсах) від 24.03.2023 № FV2023/03/0262, від 27.03.2023 №FV2023/03/0267, від 24.03.2023 №FV2023/03/0263, від 24.03.2023 №FV2023/03/0261, від 27.03.2023 №FV2023/03/0266 відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №23UA18U0, №23UA23U9, №23UA65U8, №23UA64U6, №23UA68U2.

Крім того, на підтвердження оплати за товар декларант надав митному органу платіжні інструкції в іноземній валюті від 24.03.2023 №30, від 24.03.2023 №33, від 24.03.2023 №35, від 27.03.2023 №11, від 27.03.2023 №13 про оплату на адресу іноземного контрагента Techno Group Spolka z o.o. коштів згідно виставлених рахунків-фактур.

Оскільки доставка товару на умовах CPT UA Луцьк передбачає доставку продавцем товару за свій рахунок перевізнику або іншій особі та продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення, тому до митного оформлення позивач не повинен був подавати документи, що підтверджують вартість транспортування чи страхування.

Відтак, суд вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Щодо виявлених митним органом у спірних рішеннях розбіжностей у числовому значенні, зазначеному в експортних деклараціях, які не відповідають ціні товару, зазначеній в рахунках-фактурах, то суд зауважує, що митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до частини шостої статті 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених частиною третьою статті 53 МК України. Однак у цій справі відповідач не довів наявність умов, які зумовлюють необхідність подання декларантом додаткових документів. Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.

Як уже було зазначено судом, декларантом до кожної митної декларації були надані рахунки-фактури (інвойси), за якими здійснювалась відповідна операція. Так, рахунки-фактури є доказом операцій купівлі-продажу товарів або послуг та належать до групи документів, які є підставою для розрахунку податків за законодавством країни експорту.

Твердження відповідача про наявність розбіжностей у вартості товару в євро, зазначеній в рахунках-фактурах (інвойсах), та у деклараціях країни експорту, яка зазначена в злотих (при конвертації валют), не може бути підставою для коригування митної вартості з огляду на те, що відповідно до пункту 2 контракту від 23.02.2023 № вартість товару визначається в євро. Згідно з наданими до митного оформлення інвойсами вартість кожної партії товару визначалась в євро. Тобто вартість товарів у польських злотих сторонами контракту взагалі не визначалась.

Крім того, суд зазначає, що експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість. Суд зазначає, що будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням ціни позивачем згідно з документами, виданими йому продавцем.

При цьому у митній декларації країни відправлення вказується статистична вартість товарів (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту), а не фактурна вартість експортованих товарів, що не може свідчити про розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою та бути підставою для коригування вартості ввезеного товару.

Вказана обставина відповідачем жодними доказами не спростована.

Також однією з підстав для здійснення коригування митної вартості товарів стало те, що подані прайс-листи містять інформацію не виробника товару, а відправника.

З цього приводу суд зазначає, що до митного оформлення щодо кожної поставки надавався документ з назвою «прейскурант (прайс-лист)». Подані прейскуранти (прайс-листи) оформлені на фірмовому бланку в якому міститься інформація про вартість за одиницю (за один кілограм) товару. Прайс-листи оформлені для широкого кола осіб, адже не містять конкретного адресата, усі подані прейскуранти (прайс-листи) скріплені печатками та підписами посадових осіб компанії, тому не повинні викликати будь-яких сумнівів у їх належності.

При цьому до переліку додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 МК України, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, а також розрахунок ціни (калькуляція). Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа. Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності, наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, умов поставки, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі умови поставки.

Код документу 3014 (прайс-лист) справді передбачає, що такий документ має бути виданий виробником товару, однак наданий декларантом прайс-лист виданий експортером. Відображена у прайс-листі вартість товарів, в повній мірі відповідає тій вартості, що визначена у рахунках-фактурах щодо кожної поставки. В той же час, митним органом не наведено жодних обґрунтованих аргументів стосовно того, яким чином надання позивачем прайс-листа, виданого саме експортером, ставить під сумнів достовірність визначеної позивачем митної вартості товару, за умови, що відображена у прайс-листі інформація щодо вартості одиниці товару, в повній мірі відповідає вартості, що визначена у поданих до митного оформлення рахунках-фактурах.

Із огляду на вище викладене, сам лише факт надання позивачем прайс-листа, виданого експортером, однак, із зазначенням коду 3014, не може викликати сумнів у заявленій митній вартості імпортованого товару.

Також не заслуговують на увагу твердження митного органу про те, що згідно з пунктом 6 контракту від 23.02.2023 № умови оплати вказуються в проформах-інвойсах, однак такі не були подані до митного оформлення, оскільки у пункті 6 контракту від 23.02.2023 № відсутні такі твердження.

Так, у пункті 6 контракту від 23.02.2023 № вказано, що оплата товару по даному контракту здійснюється на умовах, вказаних в інвойсах і може включати в себе: передоплату, оплату по факту поставки та/або оплату з відстрочкою платежу. Крім того, під час митного оформлення товару декларантом позивачу до кожної МД було додано платіжні інструкції, які підтверджували факт оплати товару на момент митного оформлення.

З урахуванням наведеного відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості самого товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Суд зазначає, що вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частинах третій-четвертій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленні декларанту може мати місце лише тоді, коли документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Однак за обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача ґрунтуються виключно на його необґрунтованих припущеннях, а не на достовірних відомостях.

При цьому суд зазначає, що відсутність договірних відносин із третіми особами вже само по собі робить невиконуваною вимогу митного органу надати договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам. Тому митний орган не може покликатися на ненадання декларантом таких документів, яких у нього не було і не могло бути. Доказів протилежного відповідачем не надано. Теж саме стосується вимоги про надання рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), ліцензійних чи авторських договорів покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів.

Крім того, ненадання виписки з бухгалтерської документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару. Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки, не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості.

Суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунки-фактури (інвойс).

З урахуванням наведеного висновок у спірних рішеннях про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначених у митних деклараціях, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Як вбачається з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів, відповідачем скориговано митну вартість за резервним методом згідно зі статтею 64 України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: по МД від 29.03.2023 №23UA18U0, №23UA23U9 на рівні: - 1.05 дол.США за МД №UA209160/2023/2941 від 14.03.2023; по МД від 29.03.2023 №23UA65U8, №23UA64U6, №23UA68U2 на рівні - 1,05 дол.США за МД UA205050/2023/999 від 27.01.2023.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 року в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Разом з тим, у спірних рішеннях митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Також не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості.

При цьому суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за ціною договору.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.12.2020 в справі №804/4906/15.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару.

Суд наголошує на тому, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товару, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Згідно з частиною сьомою статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару, у тому числі невірно визначено митну вартість товару, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

При цьому обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів.

Однак, попри формальну вказівку в оскаржуваних рішеннях про проведення таких консультацій, митним органом не надано належних доказів про проведення процедури консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів, а лише надіслано декларанту в електронному вигляді повідомлення-вимогу про надання додаткових документів, та в подальшому прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до змісту частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Жодних доказів щодо прийняття оскаржуваного рішення саме з названих у відзиві підстав відповідачем не надано.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Натомість, з огляду на приведені судом фактичні обставини справи, суд зазначає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості та дії відповідача, які йому передували, не відповідають таким критеріям, як: використання повноваження відповідача з метою, з якою це повноваження надано; безсторонність (неупередженість), добросовісність, розсудливість з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційність, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). При цьому, зміст оскаржуваного рішення не містить всіх обов`язкових відомостей, визначених підпунктами 1-4 частини другої статті 55 МК України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належними та допустимими доказами не довів факт порушення позивачем вимог митного законодавства при визначенні митної вартості товару, а відтак оскаржувані рішення від 30.03.2023 №UA205140/2023/000159/2, №UA205140/2023/000156/2, №UA205140/2023/000158/2, №UA205140/2023/000160/2, №UA205140/2023/000157/2 слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 8330,95 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції №1181 від 02.06.2023 (а.с.18).

Щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 16000,00 грн, суд зазначає наступне.

Частинами першою, другою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором.

Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №640/13685/19, від 23.04.2021 у справі №360/700/19, відповідно до якої склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено: договір про надання правової допомоги від 01.02.2023 №53-ЮП (том 1 а.с.33-35), попередній (орієнтовних) розрахунку від 12.05.2023 №12/06-01 (а.с.25), рахунок-фактуру від 12.05.2023 №411 (том 1 а.с.116).

Відповідно до пункту 2.9. договору про надання правової допомоги від 01.02.2023 №53-ЮП приймання-передача наданих послуг здійснюється шляхом оплати клієнтом вартості послуг адвокатського бюро, згідно виставленого ним рахунка, в якому зазначаються перелік наданих послуг, витрачений адвокатським бюро час (при погодинній оплаті) та вартість наданих послуг. Сторони можуть фіксувати приймання-передачу наданих послуг шляхом підписання акту приймання-передачі наданих послуг (акт).

Як вбачається рахунку-фактури від 12.05.2023 №411, такий рахунок був виставлений позивачу у зв`язку із наданням правової допомоги щодо оскарження рішень Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 30.03.2023 №UA205140/2023/000159/2, №UA205140/2023/000156/2, №UA205140/2023/000158/2, №UA205140/2023/000160/2, №UA205140/2023/000157/2, представництва інтересів в суді першої та апеляційної інстанції.

Разом з тим, всупереч частини четвертої статті 134 КАС України суду не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги згідно із вказаним договором.

Окрім того, суду не було надано доказів на підтвердження оплати позивачем послуг згідно із договором про надання правової допомоги від 01.02.2023 №53-ЮП.

Суд зауважує, що факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, разом з тим з урахуванням пункту 4.4. договору, відповідно до якого розрахунки за договором здійснюються в готівковій або безготівковій формі, протягом трьох робочих днів з моменту отримання рахунку, але не пізніше 5 числа місяця наступного за розрахунковим, у даному випадку така оплата уже мала бути проведена.

Також з урахуванням того, що провадження у даній справі здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справи це виключає необхідністю надання послуги представництво інтересів клієнт в суді першої інстанції.

Згідно із пунктом 4.1. договору про надання правової допомоги від 01.02.2023 №53-ЮП вартість послуг, що надається адвокатським бюро (гонорар), погоджується сторонами додатково в усному порядку і може підтверджуватися шляхом підписання сторонами додаткових угод та/або актів приймання-передачі надних послуг, однак вказані документи також не були надані суду.

З урахування зазначеного, на переконання суду, вищезазначені документи не є належними та достатніми доками на підтвердження факту понесення позивачем витрат на правову допомогу у цій справі в заявленому розмірі 16000,00 грн, а тому зазначені витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 30.03.2023 №UA205140/2023/000159/2, від 30.03.2023 №UA205140/2023/000156/2, від 30.03.2023 №UA205140/2023/000158/2, від 30.03.2023 №UA205140/2023/000160/2, від 30.03.2023 №UA205140/2023/000157/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудлайф Плюс» (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Лідавська, 1, ідентифікаційний код 44359373) за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (44350, Волинська область, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385) судовий збір в сумі 8330 (вісім тисяч триста тридцять) гривень 95 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк