Справа № 160/814/23
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/814/23

Головуючий суддя І інстанції Ніколайчук С.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2023 року в адміністративній справі №160/814/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в фінансуванні нарахованого матеріального забезпечення в повному обсязі за заявами-розрахунками допомоги по тимчасовій непрацездатності - на суму 43793,85 грн. (реєстраційний № 023644); допомоги по вагітності та пологах -на суму 293247,36 грн. (реєстраційний № 023646), шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) фінансування матеріального забезпечення за заявами-розрахунками допомоги по тимчасовій непрацездатності - на суму 43793,85 грн. (реєстраційний № 023644); допомоги по вагітності та пологах - на суму 293247,36 грн. (реєстраційний № 023646) у повному обсязі з урахуванням раніше сплачених сум.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно не нарахованого матеріального забезпечення в повному обсязі за заявами-розрахунками допомоги по тимчасовій непрацездатності у розмірі 43793.85 грн. (реєстраційний № 023644) та допомоги по вагітності та пологах у розмірі 293247.36 грн. (реєстраційний № 023646).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату матеріального забезпечення за заявами-розрахунками допомоги по тимчасовій непрацездатності у розмірі 43793.85 грн. (реєстраційний № 023644) та допомоги по вагітності та пологах у розмірі 293247,36 грн. (реєстраційний № 023646) у повному обсязі, з урахуванням раніше сплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в діях ФОП ОСОБА_1 прослідковується шахрайська схема шляхом створення ФОП, визначення максимального доходу та включення його в розрахунковий період для отримання максимально можливих страхових виплат. Зауважено про пропуск позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 12.11.2019 перебуває на обліку в Криворізькій північній ДПІ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на загальній системі оподаткування та є платником єдиного внеску.

Позивач, маючи страхові виплати з тимчасової непрацездатності, звернулась до відповідача з заявами-розрахунками, а саме:

- допомоги по тимчасовій непрацездатності на суму 43793,85 грн;

- допомоги по вагітності та пологах на суму 293247,26 грн.

Відповідач частково сплатив на рахунок позивача суму відшкодування з розрахунку мінімальної заробітної плати, а саме:

- допомоги по тимчасовій непрацездатності у розмірі 411,27 грн, 930,96 грн, 3103,20 грн, 1241,28 грн, всього 5686,71 грн.;

- допомоги по вагітності та пологах у розмірі 1955,16 грн.

Вважаючи порушеними права та інтереси стосовно не виплати страхових виплат з тимчасової непрацездатності не в повному обсязі, позивач звернулась із цим позовом до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були відсутні підстави для не здійснення виплати за заявами-розрахунками допомоги по тимчасовій непрацездатності - на суму 43793.85 грн. (реєстраційний № 023644); допомоги по вагітності та пологах - на суму 293247.36 грн. (реєстраційний № 023646) у повному обсязі з урахуванням раніше сплачених сум. Зауважено про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про відпустки» № 504/96 на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами тривалістю:

1) до пологів - 70 календарних днів;

2) після пологів - 56 календарних днів (70 календарних днів - у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів), починаючи з дня пологів.

Статтею 19 Закону № 1105-XIV визначено, що право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону № 1105-XIV, за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг: 1) допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною); 2) допомога по вагітності та пологах; 3) допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві); 4) оплата лікування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм.

В силу положень пункту 1 частини 1 статті 22 Закону № 1105-XIV, допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків, зокрема, тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Згідно із частиною 2 статті 22 Закону № 1105-XIV, допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином допомога по тимчасовій непрацездатності є одним із видів матеріального забезпечення та соціальних послуг за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності.

Частиною 3 статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

За змістом положень статті 33 Закону № 1105-XIV, при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 (далі Порядок № 1266) сума страхових виплат застрахованій особі та оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця обчислюється шляхом множення суми денної виплати, розмір якої встановлюється у відсотках середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) залежно від страхового стажу, якщо його наявність передбачена законодавством, на кількість календарних днів, що підлягають оплаті.

У свою чергу згідно із пунктом 3 Порядку № 1266, середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини).

Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду.

Особливості обчислення середньої заробітної плати для призначення допомоги по вагітності та пологах, допомоги по тимчасовій непрацездатності, а також оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця визначені пунктами 25 - 30 Порядку № 1266.

Так, за змістом пункту 25 Порядку № 1266, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців перебування у трудових відносинах (з першого до першого числа) за останнім основним місцем роботи застрахованої особи, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок; для осіб, у яких через деякий час погіршився стан здоров`я у зв`язку з раніше отриманим ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, - перед настанням тимчасової непрацездатності.

В силу приписів пункту 27 Порядку № 1266, у разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за останнім основним місцем роботи, розрахунковий період визначається за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку.

Пунктом 32 Порядку № 1266 визначено, що середня заробітна плата для розрахунку допомоги по вагітності та пологах і допомоги по тимчасовій непрацездатності, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця обчислюється роботодавцями на підставі відомостей, що включаються до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що подаються до ДФС.

Аналіз наведених вище положень законодавства свідчить про те, що допомога по тимчасовій непрацездатності, яка виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності, розраховується відповідними комісіями (уповноваженим) із соціального страхування на підприємстві, виходячи із середньоденної заробітної плати працівника, яка обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування на кількість календарних днів зайнятості.

При цьому у разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за останнім основним місцем роботи, розрахунковий період визначається за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку.

З урахуванням положень статті 33 Закону № 1105-ХІV, пункту 32 Порядку № 1266, середня заробітна плата для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності обчислюється роботодавцями на підставі відомостей, що включаються до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що подаються до ДПС.

Як слідує з матеріалів справи, страховий випадок (вагітність та пологи) настав 27.04.2020 року, а тому розрахунковим періодом є грудень 2019 по березень 2020 року, в яких позивач дохід, на який нараховано єдиний внесок визначила в розмірі 42000.00 грн, 46000.00 грн, 58200.00 грн, 68000.00 грн. В інших місяцях 2020 року дохід виплачено в розмірі мінімальної заробітної плати.

Відповідно до довідок пенсійного органу за формою ОК-7 та ОК-5, у період грудень 2019 березень 2020 року ФОП ОСОБА_1 сплатила єдиний внесок з максимальної величини бази нарахування єдиного внеску - максимальний розмір 70845.00 грн., всього на суму 214 200.00 грн. Квітень 2020 року 4713,00 грн.

Відтак, з огляду на вказані правові приписи та встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що здійснення позивачем розрахунку допомоги по вагітності та пологам та допомоги по тимчасовій непрацездатності виходячи з наведених сум відповідає приписам чинного законодавства та є правомірним.

Стосовно тверджень відповідача про наявність внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, відносно ОСОБА_2 , колегія суддів зазначає, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 30.12.2022 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 16 лютого 2022 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Так, в мотивувальній частині постанови про закриття кримінального провадження від 30.12.2022 року зазначено, в ході проведення досудового розслідування не встановлено об`єктивної сторони злочину, враховуючи те, що ОСОБА_1 не вбачається факту заволодіння грошовим коштами, що підтверджується допитом свідка ОСОБА_3 , а також враховуючи розумні строки проведення досудового розслідування та те що жодній особі не повідомлено про підозру.

Відносно тверджень відповідача про порушення позивачем строку звернення з цим позовом до суду, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Як видно зі змісту оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що з урахуванням військового стану та тих подій, що відбуваються в країні, з урахуванням доказів, що подавалися позивачем, можливо стверджувати про існування поважних причин пропуску позивачем строку для звернення до суду з цим позовом.

Однак, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини сьомої статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ( в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин) якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Так, за результатом розгляду справи встановлено, що порушення прав позивача на отримання належних сум страхових виплат відбулося з вини органу, що призначає і виплачує страхові виплати, і мало триваючий характер.

Відтак, враховуючи встановлену протиправність дій відповідача щодо зменшення страхових виплат, колегія суддів апеляційного суду вважає, що обмеження їх виплат будь-яким строком є протиправним.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції даної постанови. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2023 року в адміністративній справі №160/814/23 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2023 року в адміністративній справі №160/814/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва