Справа № 140/9915/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 140/9915/21 пров. № А/857/16800/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року про залишення без задоволення заяви про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду (головуючий суддя Димарчук Т.М., м.Луцьк) у справі № 140/9915/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

13.09.2021 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення від 22.07.2021 №312 щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»; зобов`язання призначити та виплачувати з 27.04.2021 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з розрахунку вислуги років на службі календарних 23 роки 10 місяців 3 дні, пільгових 3 роки 8 місяців 10 днів, загальна вислуга 27 років 06 місяців 13 днів.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у даній справі, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2022 року, адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №312 від 22 липня 2021 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років згідно з пунктом а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно з пунктом а ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 27 квітня 2021 року.

10 липня 2023 року позивач до суду першої інстанції в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) подав заяву про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у справі №140/9915/21.

Заяву обґрунтовує тим, що на виконання рішення суду ГУ ПФУ у Волинській області здійснило нарахування позивачу пенсії за період з квітня 2021 по квітень 2022 року у розмірі 197024,26 грн. Однак, ГУ ПФУ у Волинській області тривалий час не виконує судове рішення та не виплачує нараховану суму, про що свідчить лист ГУ ПФУ у Волинській області від 17 травня 2022 року з №5059-4053/Ж- 02/8-0300/22. Позивач вважає, такі дії ГУ ПФУ у Волинській області спрямовані на невиконання рішення суду, у зв`язку з чим він просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у даній справі в частині здійснення виплати пенсії за період з 27 квітня 2021 року по квітень 2022 року включно, та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області вжити відповідні заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону невиконанню рішення суду від 16 листопада 2021 року у даній справі в частині здійснення виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 27 квітня 2021 року по квітень 2022 року включно.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 про визнання дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду протиправними в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, зазначив, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних виплат, надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити вимоги заяви.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Відповідно до частини третьої статті 383 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими заявником.

Згідно із частиною шостою статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2021 року у справі №9901/235/20 вказала, що стаття 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV КАС України Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви. Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою. Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України Про виконавче провадження, і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

Оглядаючи матеріали справи, апеляційний суд зазначає наступне.

06 травня 2022 року на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2022 року, яке набрало законної сили 06 квітня 2022 року, позивачу було видано виконавчий лист №5818/2022 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно з пунктом «а» ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 27 квітня 2021 року.

09 травня 2022 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68968331 з примусового виконання виконавчого листа від 06 травня 2022 року №5818/2022.

Листом від 17 травня 2022 року №5059-4053/Ж-02/8-0300/22 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило ОСОБА_1 про те, що на виконання рішення суду від 16 листопада 2021 року у справі №140/9915/21 з 27 квітня 2021 року позивачу призначено пенсію за вислугу років, розмір якої складає 15857,69 грн, з 01 березня 2022 року - 18051,50 грн. Виплата заборгованості за рішенням суду за період з 27 квітня 2021 року по 30 квітня 2022 року становить 197024,26 грн і буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету з Державного бюджету України.

Як встановлено з листа ГУ ПФУ у Волинській області від 17 травня 2022 року №5059-4053/Ж-02/8-0300/22, за період з 27 квітня 2021 року по 30 квітня 2022 року заборгованість перед позивачем становить 197024,26 грн. Також ГУ ПФУ у Волинській області роз`яснено заявнику, що виплата заборгованості, обчисленої на виконання судових рішень, здійснюється органами Пенсійного фонду України в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Разом з тим, статтею 63 Закону №796-XII обумовлено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до статтей 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Щороку Кабінет Міністрів України затверджує бюджет Пенсійного фонду України на календарний рік. Окремим рядком у бюджеті передбачено видатки за рахунок коштів Державного бюджету України на фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, з урахуванням витрат, пов`язаних з виплатою та доставкою пенсійних виплат, зокрема, на погашення заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання) за рішеннями суду.

Звідси слідує, що фактична виплата нарахованих стягувачу коштів за рішенням суду залежить від виділення коштів на цю мету з Державного бюджету України. Виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття, що зумовлене врахуванням принципу збалансованості бюджету та врахування суспільних та індивідуальних інтересів. Невиконання ГУ ПФУ у Волинській області судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Отже, покладені судом зобов`язання на відповідача можуть бути виконані в повному обсязі у порядку, встановленому чинним законодавством та в межах повноважень ГУ ПФУ у Волинській області після надходження відповідних коштів з Державного бюджету України, а тому виплата заборгованості у зв`язку із виконанням рішення суду у цій справі (за період з 27 квітня 2021 року по 30 квітня 2022 року) не може бути забезпечена шляхом негайного виконання рішення суду у повному обсязі, оскільки зумовлена, перш за все, економічною ситуацією в країні (в умовах воєнного стану).

В апеляційного суду не має підстав вважати, що у разі відсутності окремої ухвали рішення суду у цій справі залишиться невиконаним, тобто, що заборговані суми не будуть виплачені ОСОБА_1 , а зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення суду (у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії внаслідок зупинення виконання рішення) за наведених вище фактичних обставин недостатності бюджетних призначень не призведе до негайного виконання вказаного рішення суду у повному обсязі.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що виконавчий лист, виданий Волинським окружним адміністративним судом у цій справі на зобов`язальну частину рішення суду від 06 травня 2022 року №5818/2022, перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та виконавче провадження (відкрите 09 травня 2022 року) триває і на час розгляду цієї заяви. Примусове виконання судового рішення (у тому числі щодо виплати нарахованих сум) забезпечується визначеними Законом України Про виконавче провадження заходами.

Таким чином, враховуючи наведене вище, апеляційний суд приходить до висновку про дотримання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства, а тому відхиляє згадане покликання апелянта.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст. ст.242, 308,311, 315, 316, 321, 325, 328, 383 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року у справі № 140/9915/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний