Справа № 420/10307/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/10307/23

Перша інстанція: суддя Самойлюк Г.П.,

повний текст судового рішення

складено 24.07.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Крусяна А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 у справі №420/10307/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу в частині, що стосується позивача

У С Т А Н О В И В:

08.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив суд визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 №25 від 20.03.2023 (з основної діяльності) в частині, що його стосується.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 19.01.2023 у зоні бойових дій (Херсонській області) військовими російської федерації здійснено обстріл позицій стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . У результаті такого обстрілу в ОСОБА_1 заклало вуха, розпочалась кровотеча з носа. Після огляду позивача медичною службою батальйону, військовослужбовця направлено до лікарні. Як стверджує позивач, отримане ним травмування (контузія) пов`язане саме з бойовим ураженням з боку противника в районі ведення бойових дій в населеному пункті с.Токарівка Херсонського району Херсонської області. Натомість, наведені відповідачем в акті службового розслідування та наказі від 20.03.2023 №25 висновки не відповідають дійсності, а дії командування військової частини ганьблять честь і гідність військовослужбовця ОСОБА_1 .

19.06.2023 Міністерством оборони України до Одеського окружного адміністративного суду подано пояснення, у яких учасник справи ставить під сумнів отримання ОСОБА_1 травмування (контузії) під час виконання завдання, внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій в населеному пункті с.Токарівка Херсонського району Херсонської області. При цьому, на думку третьої особи, дії військової частини НОМЕР_1 щодо проведення службового розслідування є правомірними.

Не погоджуючись із позовними вимогами військовою частиною НОМЕР_1 до суду першої інстанції подано відзив, у якому зазначено, що травмування/порання ОСОБА_1 під час проходження військової служби не є документально підтвердженим. Також, відповідач акцентував увагу на тому, що несуттєві неточності змісту акту службового розслідування не впливають на загальний висновок, а також не свідчать про протиправність спірного наказу від 20.03.2023 №25. Крім того, як вказував відповідач, на момент звернення до суду з даним позовом строк дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження закінчився, тобто позивач уважається таким, що стягнень не має.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 у справі № 420/10307/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано п.2, п.3, п.5 наказу №25 від 20.03.2023 (з основної діяльності) військової частини НОМЕР_1 , прийнятого командиром підполковником ОСОБА_2 , в частинах, що стосуються ОСОБА_1 .

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив із того, що травмування (контузію) ОСОБА_1 отримано перебуваючи на бойовому чергуванні на СП КАТРАН 1. Основним та первинним документом, який підтверджує травму військовослужбовця, отриману під час бойових дій, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), видана лікарем (фельдшером) медичного пункту військової частини. Також, окружний адміністративний суд вказав, що матеріалами службового розслідування не підтверджено обставин, які викладено в акті службового розслідування.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу в якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права, викладено прохання скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач ставить під сумнів висновки суду першої інстанції стосовно того, що ОСОБА_1 під час отримання травми (контузії) знаходився на бойовому чергуванні на СП КАТРАН 1, а також про надання йому невідкладної медичної допомоги. Також, скаржника вказує про ненадання окружним адміністративним судом оцінки доводам відповідача, які викладено у відзиві на позовну заяву. Крім того, судом першої інстанції не досліджено питання щодо порушеного права позивача та обраного способу захисту порушеного права.

Скориставшись наданим приписами чинного процесуального законодавства правом ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 у справі № 420/10307/23 є обґрунтованим, прийнято з повним дотриманням норм матеріального та процесуального права, натомість доводи апеляційної скарги - безпідставними.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, апеляційним судом з`ясовано, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації на посаді командира 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

22.01.2023 командиром 3 роти ОСОБА_3 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 подано рапорт щодо проведення службового розслідування по факту обстрілу позицій 1 взводу 3 роти у зв`язку з можливим травмуванням молодшого сержанта ОСОБА_4 , якого шпиталізовано.

З матеріалів справи убачається, що 22.01.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) видано наказ №42 «Про призначення службового розслідування».

Колегією суддів установлено, що з метою уточнення причин і умов отримання травм (контузії) молодшим лейтенантом ОСОБА_1 , командиром 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, проведено службове розслідування.

За наслідком проведення службового розслідування складено акт, який 19.03.2023 затверджено командиром військової частини НОМЕР_1 .

Згідно із актом службового розслідування, встановлені розслідуванням факти свідчать, що у діях молодшого лейтенанта ОСОБА_1 присутні ознаки надання недостовірної інформації, а тому, за порушення Порядку надання доповідей, на нього слід накласти дисциплінарне стягнення - «зауваження».

20.03.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) видано наказ №25 «Про результати службового розслідування обставин травмування (контузії) військовослужбовців».

У пунктах 2, 3, 5 вказаного індивідуального акту зазначено, що факт отримання травмування (контузії) молодшим лейтенантом ОСОБА_1 під час виконання завдання 19.01.2023, внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій в населеному пункті Новотягинка Херсонського району Херсонської області не знайшли свого підтвердження.

За порушення Порядку надання доповідей, на молодшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - «зауваження».

Начальнику медичної служби військової часини НОМЕР_1 наказано підготувати довідку про травму молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , за встановленою формою, згідно вимог чинного законодавства для пред`явлення за місцем вимоги, у якій вказати, що травма отримана за невстановлених обставин, у невстановлений час, не в наслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій та не у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.05.2023 №47 до наказу №25 від 20.03.2023 внесено зміни в частині населеного пункту в якому лейтенанту ОСОБА_1 нанесено бойове ураження.

Не погодившись із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.03.2023 №25 «Про результати службового розслідування обставин травмування (контузії) військовослужбовців» ОСОБА_1 за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з даним позовом.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України

Відповідно до пунктів 83-85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України.

21.11.2017 Міністерством оборони України видано наказ №608 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України».

Згідно із пунктом 2 розділу І «Загальні положення» Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 1 розділу ІІ «Підстави призначення та предмет службового розслідування» Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, визначене перелік підстав за наявності яких може призначатись службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування визначено розділом ІІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608.

Так, колегією суддів установлено, що у зв`язку з шпиталізацією військовослужбовців 3 стрілецької роти з підрозділу на акубаротравму (травмування під час можливих обстрілів), з метою з`ясування обставин можливого травмування, уточнення причин та умов, що сприяли настанню події офіцером групи цивільно-військового співробітництва, лейтенантом ОСОБА_5 проведено службове розслідування.

В ходів проведення службового розслідування установлено, що 19.01.2023 о 14год. 50хв. зі сторони військових формувань російської федерації було здійснено обстріл позицій 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у зоні бойових дій, в районі населених пунктів Новотягинка та Токарівка Херсонського району Херсонської області. У подальшому від молодшого лейтенанта ОСОБА_1 надійшов рапорт стосовно того, що в результаті обстрілу ним отримано травму (контузію).

Згідно пояснень солдата ОСОБА_6 , стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, 19.01.2023 на СП КАТРАН 1, близько 14год. 30хв., тво командира 1 взводу 3 стрілецької роти ОСОБА_1 віддано йому наказ вирушити на ВОП 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти для виконання робіт по інженерному облаштуванню позиції, після чого ОСОБА_1 відразу вирушив на позиції.

Через 10 хвили на позиції також вирушив ОСОБА_6 . Однак, відійшовши близько 60-70 метрів від СП КАТРАН 1 ОСОБА_6 почув звуки вибухів (приблизно 18 вибухів), у зв`язку з чим ліг на землю та поповз до найближчої будівлі для укриття.

Після обстрілу ОСОБА_6 направився на СП КАТРАН 1 з метою надання черговим можливої медичної допомоги. По дорозі до місця призначення він зустрів ОСОБА_1 , який, з його слів, перебував у шокованому стані та скаржився на погане самопочуття, нудоту, біль у вухах.

Як пояснив ОСОБА_1 приблизно о 14год 50 хв. розпочався артилерійський обстріл зі сторони військових формувань російської федерації, який вівся в напрямку СП КАТРАН 1 та лінії окопів ВОП 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти. Обстріл тривав близько 20-25 хвилин. Під час обстрілу ОСОБА_1 знаходився в окопі. Після того як поряд з окопом пролунало декілька вибухів у ОСОБА_1 заклало вуха та почалась носова кровотеча.

Близько 22 години 19.01.2023 у ОСОБА_1 погіршилося самопочуття, почалось запаморочення, посилився головний біль. Погіршились слух та зір.

20.01.2023 о 08год. 30хв. ОСОБА_1 на нараді доповів командиру 3 стрілецької роти капітану ОСОБА_7 про погіршення стану здоров`я, у зв`язку з чим останнім прийнято рішення направити військовослужбовця до медичного пункту батальйону.

Звернувшись 20.01.2023 до начальника медичної служби капітана ОСОБА_8 зі скаргами на головний біль та нудоту (також було зазначено про перебування під мінометними обстрілами), військовослужбовцю проведено огляд, надано медичну допомогу згідно попередньо встановленого діагнозу: «мінно-вибухова травма, акубаротравма» та заплановано шпиталізацію на 21.01.2023.

21.01.2023 ОСОБА_1 прибув до медичного пункту батальйону. Після огляду лікарем, капітаном медичної служби ОСОБА_9 військовослужбовцю ОСОБА_1 встановлено попередній діагноз: «мінно-вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма обох вух» та до моменту шпиталізації призначено симптоватичне амбулаторне лікування.

Згідно позатермінового бойового донесення 246 об 126 об ТрО№1/24/166 від 23.01.2023, ОСОБА_1 22.01.2023 шпиталізовано до Херсонської обласної лікарні.

Відповідно до виписки із картки (амбулаторного) стаціонарного хворого №498/85, ОСОБА_1 22.01.2023 шпиталізовано для подальшого обстеження до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» м.Миколаєва в нейрохірургічне відділення.

Згідно медичної картки стаціонарного хворого №2203/23, ОСОБА_1 24.01.2023 шпиталізовано для подальшого обстеження та лікування до Комунального некомерційного підприємства «Одеського регіонального клінічного протипухлинного центру Одеської обласної ради»

Стаціонарне лікування ОСОБА_1 проходив у період з 24.01.2023 по 15.02.2023.

Після виписки з лікувального закладу ОСОБА_1 повернувся до ППД військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 та згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №46 від 15.02.2023, приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до відомостей про особо, стосовно якої призначено службове розслідування, ОСОБА_1 командир 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , проходить військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу призваний 28.03.2022.

За наслідками уточнення причин та умов, що сприяли настанню події, офіцером групи цивільно-військового співробітництва, лейтенантом ОСОБА_5 установлено, що подія травмування (контузії) молодшого лейтенанта ОСОБА_1 не підтверджується. У діях молодшого лейтенанта ОСОБА_1 присутні ознаки надання недостовірної інформації.

Натомість, з означеними висновками службового розслідування колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до пунктів 1,2 розділу ІV «Повноваження осіб під час службового розслідування» Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

- дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

- виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

- розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

Особи, які проводять службове розслідування, мають право:

- запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування);

- отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані);

- з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування;

- за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді;

- ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування;

- отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України;

- проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду.

З урахуванням наведених законодавчих приписів, колегія суддів уважає за доцільне відмітити, що з огляду на наявність в особи, яка проводить службове розслідування, комплексу повноважень службове розслідування стосовно військовослужбовця ОСОБА_1 не було проведено всебічно, повно і об`єктивно.

За наслідком дослідження зібраних в ході службового розслідування матеріалів, апеляційним судом з`ясовано, що ОСОБА_1 отримав травму (контузію) 19.01.2023 внаслідок ворожого обстрілу позицій 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 під час виконання останнім обов`язків військової служби.

Такий висновок підтверджується комплексним дослідженням зібраних у матеріалах справи та наявних під час проведення службового розслідування доказів, а саме: пояснень військовослужбовців ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 та медичної документації.

З наявних у матеріалах справи доказів також прослідковується причинний зв`язок перебування військовослужбовця ОСОБА_1 на лікуванні після ворожого обстрілу позицій 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який відбувся 19.01.2023.

На противагу таким матеріалам особою, якою проводилось службове розслідування, вищенаведених висновків не спростовано.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, яке, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувало, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Відтак, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Натомість, з урахуванням з`ясованих фактичних обставин справи, у системному зв`язку з приписами чинного законодавства, апеляційний адміністративний суд вказує, що відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті індивідуального акту дотримано не було, адже матеріали службового розслідування не містять жодних доказів на підтвердження того, що травмування (контузію) молодшим лейтенантом ОСОБА_1 , командиром 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , отримано не внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій в населеному пункті с.Токарівка Херсонського району Херсонської області.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції уважає правильною позицію окружного адміністративного суду щодо протиправності п.2, п.3, п.5 наказу №25 від 20.03.2023 (з основної діяльності) військової частини НОМЕР_1 , прийнятого командиром підполковником ОСОБА_2 , в частинах, що стосуються ОСОБА_1 , та наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи скаржника стосовно того, що позивачем не зазначено, які саме права, свободи, інтереси порушено спірним наказом №25 від 20.03.2023, адже такий індивідуальний акт, у тому числі, прийнято стосовно ОСОБА_1 та стосується його прав, свобод та інтересів.

До того ж, згідно із частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

З наведених підстав, не впливає на результат розгляду справи, а також не позбавляє позивача права на оскарження наказу №25 від 20.03.2023 й та обставина, що на дату звернення до суду дисциплінарне стягнення припинило свою дію.

Також, апеляційний адміністративний суд уважає необґрунтованими твердження відповідача відносно внесення запису до журналу бойових дій із запізненням, оскільки вказане у жодному разі не нівелює того, що ОСОБА_1 отримав травму (контузію) 19.01.2023 внаслідок ворожого обстрілу позицій 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 під час виконання останнім обов`язків військової служби.

Колегія суддів зазначає, що дата внесення до журналу бойових дій певного запису іншим військовослужбовцем взагалі не підтверджує, що в діях ОСОБА_1 присутні ознаки надання недостовірної інформації.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що незрозуміло виходячи з яких доказів суд першої інстанції встановив, що позивач під час отримання травмування (контузії) заходився на бойовому чергуванні на СП КАТРАН 1.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що перебування командира 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти ОСОБА_1 під час ворожого обстрілу в межах СП КАТРАН 1 підтверджується численними поясненнями військовослужбовців, які наявні у матеріалах службового розслідування.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що військовослужбовець ОСОБА_1 є командиром 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , позиції якої були обстріляні військовими формуваннями російської федерації 19.01.2023.

Отже, суд апеляційної інстанції не ставить під сумнів можливість отримання позивачем травмування (контузії) під час вищенаведених подій.

Як убачається з фактичних обставин справи, в спірний проміжок часу позивач виконував свій військовий обов`язок. Протилежного суб`єктом владних повноважень не доведено.

З урахуванням наведеного, апеляційний адміністративний суд зауважує, що питання чи перебував ОСОБА_1 під час ворожого обстрілу на бойовому чергуванні не впливає на характер спірних правовідносин.

Судом апеляційної інстанції відхиляються доводи відповідача стосовно надання позивачу невідкладної медичної допомоги, його поведінки після травмування (контузії), повідомлення про травмування (контузію) лише на наступний день та відсутності загрози життю, з огляду на таке.

Як свідчать фактичні обставини справи, 19.01.2023 о 14год 50 хв. військовими формуваннями російської федерації розпочато обстріл позицій СП КАТРАН 1, після якого у ОСОБА_1 заклало вуха та почалась носова кровотеча.

Близько 22 години 19.01.2023 у ОСОБА_1 погіршилося самопочуття, почалось запаморочення, посилився головний біль. Погіршились слух та зір.

20.01.2023 о 08год. 30хв. ОСОБА_1 на нараді доповів командиру 3 стрілецької роти капітану ОСОБА_7 про погіршення стану здоров`я, у зв`язку з чим останнім прийнято рішення направити військовослужбовця до медичного пункту батальйону.

Звернувшись 20.01.2023 до начальника медичної служби капітана ОСОБА_8 зі скаргами на головний біль та нудоту (також було зазначено про перебування під мінометними обстрілами), військовослужбовцю проведено огляд, надано медичну допомогу згідно попередньо встановленого діагнозу: «мінно-вибухова травма, акубаротравма» та заплановано шпиталізацію на 21.01.2023.

Таким чином, за наведеної хронології подій та звернення позивача за медичною допомогою без зайвих зволікань, колегія суддів не ставить під сумнів можливість отримання травмування (контузії) та необхідності надання позивачу медичної допомоги.

На противагу наведеному відповідачем до матеріалів справи не додано жодних належних та допустимих доказів, що спростовують встановлений лікарями військовослужбовцю діагноз.

Відносно твердження суб`єкта владних повноважень про те, що первинна медична картка форми 100 не є доказом отримання будь-яких поранень під час бойових дій апеляційний адміністративний суд вказує наступне.

Первинна медична карта (форма 100 використання первинної медичної карти (Форми 100) визначено додатком 4 наказу Генерального штабу ЗСУ від 09.07.2018 « 258 «Про затвердження Керівництва з медичної евакуації в Збройних Силах України») це документ, який заповнює медик після надання першої домедичної (екстреної медичної) допомоги, і який повинен бути з тобою на усіх етапах лікування.

Отже, сама собою первинна медична карта (форма 100) не свідчить про отримання поранень безпосередньо під час бойових дій.

Натомість, такий документ свідчить про надання військовослужбовцю медичної допомоги.

Як з`ясовано судом апеляційної інстанції, медична допомога ОСОБА_1 надавалась у зв`язку з травмуванням (контузією), отриманим під час ворожого обстрілу позицій СП КАТРАН 1.

Крім того, колегія суддів вказує, що апеляційний суд не є спеціалізованою установою в медичній сфері, а тому в межах розгляду даної справи не надається оцінка медичним діагнозам військовослужбовця.

Жодних доказів на підтвердження того, що в особи, якою проводилось службове розслідування, є спеціальні знання у медичній сфері матеріали справи також не містять, а тому відповідні доводи апеляційної скарги відхиляються.

В контексті вирішення даної справи суд апеляційної інстанції також уважає за доцільне відмітити, що положеннями Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, обов`язок щодо вжиття всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення покладено саме на особу, яка проводять таке службове розслідування.

Натомість, у межах даного спору особою, якою проводилось службове розслідування не доведено, що в діях ОСОБА_1 присутні ознаки надання недостовірної інформації.

Відтак, установлені під час розгляду даної справи фактичні обставини та зроблені судом апеляційної інстанції висновки у повному обсязі спростовують наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 у справі №420/10307/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу в частині, що стосується позивача без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді А.В. Крусян Т.М. Танасогло