Справа № 460/21649/23
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2023 року м. Рівне №460/21649/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

доВідділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті
про визнання протиправною та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі но тексту - позивач) до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 20.06.2023 №023743 про застосування адміністративного-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт №023743 від 20.06.2023, що винесена начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Самофаловим В.А., з позивача ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн за порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ), відповідальність за яке передбачена ч.1 абз.3 ст.60 Закону № 2344-ІІІ, а саме: перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.48 цього Закону.

Копія зазначеної постанови була надіслана на адресу позивача разом з супровідним листом №46209/35/24-23 від 21.06.2023 рекомендованою кореспонденцією №774 та отримана позивачем у поштовому відділенні 19.07.2023.

Вважає, що постанова відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Просить суд задовольнити позов.

Ухвалою суду від 18.09.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 02.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

09.10.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначає, що з акту №АР 027227 від 27.04.2023 вбачається, що під час перевірки виявлено відсутність товарно-транспортної накладної або іншого документу на вантаж. Водій пояснень не надав. Використання транспортного засобу для власного користування оформлено зі слів позивача розпискою від 26.04.2023. Рахунок на оплату від 26.04.2023 № 500005024 визначає постачальника ФОП ОСОБА_2 , покупця - приватну особу Рівне. Із даного рахунку не вбачається прізвища позивача. В цьому випадку реєстрація транспортного засобу значиться за юридичною особою.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення ТОВ «Нова-Пак», що транспортний засіб надано в оренду ТОВ «Торговий Дім» Любисток». Пізніше, під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, з`ясувались обставини оренди автомобіля, стосовно якого здійснювалась перевірка. В свою чергу ТОВ «Торговий Дім» Любисток» надав відповідні пояснення по матеріалам перевірки, у яких було зазначено, що на момент перевірки автомобілем користувався водій ОСОБА_1 . Розписка та пояснення ОСОБА_1 наявні у матеріалах справи.

Вказує, що позивач користувався транспортним засобом, що належить юридичній особі, для перевезення вантажу. При цьому наявний у позивача рахунок на оплату від 26.04.2023 не визначає його як покупця товару для власних потреб. Відповідно до Закону № 2344-ІІІ, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Враховуючи зазначене, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу була застосована до позивача.

Вказує на те, що позивач був повідомлений про час і дату розгляду адміністративної справи листом від 09.06.2023.

Згідно змісту чинних правових позицій, сам по собі факт відсутності особи на час розгляду такої справи, не позбавляє особу права спростовувати вину в суді та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу. Ця правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 01.03.2018 у справі №820/4810/17.

Просить суд відмовити у задоволенні позову.

18.10.2023 позивачем надано відповідь на відзив, в якій він зазначає, що у відзиві зазначено, що позивач був повідомлений про час і дату розгляду адміністративної справи листом від 09.06.2023 (список рекомендованих листів від 09.06.2023). Проте, до матеріалів справи не долучено жодного підтвердження таким доводам. Тобто доводи позивача про те, що відповідач не виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду справи, чим позбавив позивача законного права на участь у розгляді справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт, не спростовані належними та допустимими доказами.

Оскільки таке порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення, тому вказане порушення може бути підставою для визнання оспореного рішення протиправним та його скасування.

Просить суд врахувати надані пояснення при ухваленні рішення в цій справ.

24.10.2023 відповідачем відповідно до вимог ст.164 КАС України надано заперечення на відповідь позивача, в яких зазначає, що територіальні органи Укртрансбезпеки не є юридичними особами. Відповідь на відзив надана Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області, що не є процесуальним порушенням, як зазначає позивач у своїй відповіді.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон № 2344-ІІІ, відповідно до ст.1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Аналіз зазначеної норми дає підстави вважати, що перевезення на комерційній основі означають надання послуг, а перевезення за власний кошт перевезення для власних потреб.

Тобто дія закону поширюється на фізичних чи юридичних осіб - автомобільних перевізників, які в процесі здійснення підприємницької діяльності перевозить вантаж й, зокрема, для власних потреб.

Закон № 2344-ІІІ визначає, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Поняття «внутрішні перевезення» не обмежуються лише перевезеннями, які здійснюють автомобільні перевізники на комерційній основі в розумінні Закону № 2344-ІІІ, поняття «внутрішні перевезення» за визначенням, передбаченим ст.1 Закону № 2344-ІІІ, визначає, зокрема, що це є перевезення вантажів між населеними пунктами держави за власний кошт, що охоплює, в тому числі, і перевезення покупцями придбаних товарів у постачальника за свій рахунок.

Позовні вимоги позивача ґрунтуються на тому, що транспортний засіб, який знаходиться в користуванні ТОВ «Торговий Дім «Любисток» використовувався позивачем для власних потреб, при цьому електронна пошта позивача стосується ТОВ «Торговий Дім «Любисток» . За таких обставин, відповідач критично ставиться до твердження позивача щодо використання транспортного засобу для власних потреб, на підставі розписки позивача, у якій відсутній адресат (кому вона адресована), а також відповідна резолюція відповідної особи ТОВ «Торговий Дім «Любисток».

Просить суд врахувати викладені доводи цих заперечень під час розгляду справи по суті.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

27.04.2023 о 12:15 год посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки Меrsedec-Веnz Atego1523 номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Нова-Пак» на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Зазначеним транспортним засобом керував водій ОСОБА_1 .

За результатами проведення перевірки посадовими особами відповідача складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР027227 від 27.04.2023, в якому зафіксовано порушення, відповідальність за які передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону № 2344-ІІІ - перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: у водія відсутня товарно-транспортна накладна на вантаж.

Пояснень про причини порушень водій не надав, акт підписав.

01.05.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті направлено відповідачу акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР027227 від 27.04.2023.

Відповідачем призначено розгляд справи про порушення чинного законодавства в сфері автомобільного транспорту на 23.05.2023 про що повідомлено ТОВ «Нова-Пак».

22.05.2023 ТОВ «Нова-Пак» надало пояснення, що ТОВ «Торговий Дім «Любисток» є орендарем транспортного засобу Меrsedec-Веnz Atego1523 номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується договором оренди транспортного засобу укладеного з ТОВ «Нова-Пак» №2/01 від 01.12.2012.

01.11.2012 між ТОВ "Торговий дім «Любисток» та ТОВ «Нова-Пак» укладено договір оренди транспортного засобу Меrsedec-Веnz Atego1523 номерний знак НОМЕР_1 .

ТОВ «Торговий Дім «Любисток» є орендарем транспортного засобу Меrsedec-Веnz Atego1523 номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідачем призначено розгляд справи про порушення чинного законодавства в сфері автомобільного транспорту на 06.06.2023, про що повідомлено ТОВ «Торговий Дім «Любисток».

ТОВ «Торговий Дім «Любисток» надано пояснення, що автомобіль марки Меrsedec-Веnz Atego 1523 номерний знак НОМЕР_1 , належить ТОВ «Пова-Пак», використовувався водієм ОСОБА_1 у власних цілях, не пов`язаних з господарською діяльністю ТОВ «Торговий Дім «Любисток».

Відповідачем призначено розгляд справи про порушення чинного законодавства в сфері автомобільного транспорту на 20.06.2023.

20.06.2023 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову №023743 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного-господарського штрафу у розмірі 17000,00грн за порушення ст.39 Закону № 2344-ІІІ, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону № 2344-ІІІ.

Позивач вважаючи вищезазначену постанову протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон №2344-III.

Відповідно до частини сьомої статті 6 Закону №2344-ІІІ центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед іншого, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою КМУ від 11.02.2015 №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення (п.п.2, 19, 29 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті).

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 8 вказаного Положення).

Відповідно до ст.5 Закону №2344-ІІІ, основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Частиною 14 статті 6 Закону №2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до статті 1 Закону №2344-ІІІ, автомобіль вантажний - це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; документи на вантаж - документи, визначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про транспортно-експедиторську діяльність», «Про транзит вантажів», інших актів законодавства, в тому числі міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, які необхідні для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Статтею 33 Закону №2344-ІІІ визначено засади діяльності автомобільного перевізника, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах. Так, автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Відповідно до статті 48 Закону №2344-ІІІ, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження.

Порядок ведення та надання інформації з реєстру товарно-транспортних накладних визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 49 Закону №2344-ІІІ визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу при перевезенні вантажу у внутрішньому сполученні. Так, водій транспортного засобу при внутрішньому перевезенні вантажів має право: відмовлятися від прийняття для перевезення вантажу, який не відповідає встановленим вимогам або вимогам щодо пломбування вантажу, якщо відтиск пломби нечіткий або пломбу пошкоджено; вимагати від вантажовласника (уповноваженої ним особи) належного закріплення вантажу на транспортному засобі відповідно до встановлених законодавством вимог та очищення його кузова від залишків вантажу.

Водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; перевіряти надійність пломбування, закріплення, накриття та ув`язування вантажу для його безпечного перевезення; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, та своєчасно його доставити вантажовласнику (уповноваженій ним особі); дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Абзацом 3 ч.1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39і48цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Матеріалами справи підтверджується, що підставою для висновків відповідача про порушення позивачем вимог ст.48 Закону №2344-ІІІ слугувала відсутність на час проведення рейдової перевірки товарно-транспортної накладної на вантаж або інші документи, що встановлюють походження вантажу, про що складено акт №АР027227 від 27.04.2023.

Аналізуючи положення вказаних норм, суд дійшов висновку, що товарно-транспортна накладна є документом, передбаченим законодавством України, на підставі якого виконуються вантажні перевезення автомобільним транспортом, що відповідно до ст.48 Закону №2344-ІІІ, входить до переліку обов`язкових документів при здійсненні внутрішніх перевезень.

Спірним питанням в межах даної справи є встановлення тієї обставини, чи є позивач перевізником в розумінні Закону №2344-III.

Як зазначено в абзаці 3 ч.1 ст. 60 Закону №2344-III, суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення є автомобільний перевізник.

Відповідальність за порушення вимог законодавства в сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до перевізників.

Статтею 33 Закону №2344-III визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів встановлена саме для перевізників, які здійснюють вантажні перевезення, а не власників транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього, у відповідності до ст.1 Правил дорожнього руху України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працює на посаді водія в ТОВ «Торговий Дім «Любисток» з 03.08.2022, що підтверджується копією наказу від 02.08.2022 №25/к.

Транспортний засіб марки Меrsedec-Веnz Atego 1523 номерний знак НОМЕР_1 , належить ТОВ «Пова-Пак». Вказаний транспортний засіб ТОВ «Пова-Пак» передано в оренду ТОВ «Торговий Дім «Любисток».

З відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що основним видом господарської діяльності ТОВ «Торговий Дім «Любисток» за КВЕД є 46.38 оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками. Інші види діяльності: 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.36 оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами; 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 77.11 надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 надання в оренду вантажних автомобілів; 46.37 оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами; 49.41 вантажний автомобільний транспорт; 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

До матеріалів справи позивачем долучено розписку ОСОБА_1 від 26.04.2023 про отримання зазначеного вище транспортного засобу для власного користування з 26.04.2023 та зобов`язання останнього повернути не пізніше 28.04.2023.

Крім того, водієм ОСОБА_1 надано пояснення на ім`я директора ТОВ «Торговий Дім «Любисток», про те що інспектори відповідача під час здійснення перевірки не взяли до уваги накладну, як підтвердження придбання ним дроту для власних потреб.

З рахунку №500005024 від 26.04.2023 виписаним фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 вбачається, що останнім продано товар (дріт ОК т/о 1.2 мм бухта 100 кг та дріт ОК т/о 3.0 мм моток 150 кг по 30 кг кожної позиції на суму 2436грн) приватній особі м. Рівне.

Відповідно до ст.49 Закону №2344-III при перевезенні вантажу у внутрішньому сполученні водій транспортного засобу, зокрема, зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Статтею 50 Закону №2344-III передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.

Приписами пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку №363 від 14.10.1997, визначено:

перевізник - фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, який надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами;

товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною.

Аналіз вищезазначених положень Правил та форми яка наведена в додатку 7 до цих Правил, свідчить, що у будь-якому разі товарно-транспортна накладна має містити обов`язкову інформацію (обов`язкові реквізити) визначену цими Правилами та відображену у додатку.

Отже, правила перевезення вантажів автомобільним транспортом України, а також постанова Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 р. №207, якою затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні встановлюють, визначають що товарно-транспортна накладна (ТТН) обов`язково повинна оформлятися, якщо перевезення вантажу здійснюється автомобільним транспортом на договірних умовах (тобто коли є послуга перевезення вантажу).

Таким чином, під час здійснення перевірки, а також під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт у фахівців відповідача була наявна інформація щодо власника транспортного засобу, особи водія, пояснень щодо характеру перевезень та документи на підтвердження походження вантажу.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, що під час проведення перевірки водій транспортного засобу ОСОБА_1 повідомляв інспекторів Укртрансбезпеки щодо наявності розписки про отримання транспортного засобу у тимчасове користування та інформацію щодо вантажу.

Таким чином, у матеріалах справи наявні докази на підтвердження того, що позивач не надавав послуг з перевезення вантажу на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Отже, актом №АР027227 від 27.04.2023 не встановлено факт порушення позивачем вимог законодавства, а саме надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону №2344-ІІІ, а тому до нього неправомірно на підставі абз.3 ч.1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ застосовані санкції у вигляді штрафу на суму 17000,00 грн.

Щодо належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про застосування штрафу, суд зазначає наступне.

Згідно із п.25 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок №1567) справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Пунктом 27 Порядку № 1567 передбачено, що уразі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

З матеріалів справи вбачається, що повідомленням від 08.09.2023 позивача було викликано для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 20.06.2023 шляхом його надіслання на адресу позивача (вул. Набережна, 17, с. Городок, Рівненський район, Рівненська область, 35331).

Вищевказані документи підтверджують те, що відповідач виконав свій обов`язок щодо повідомлення позивача про розгляд порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Додатково суд зазначає, що відповідач не може відповідати за безпосереднє доставлення кореспонденції позивачу, оскільки ці функції виконує підприємство пошти, а також не може нести відповідальність, в тому числі у випадку не отримання поштової кореспонденції саме з вини позивача.

Крім того, Порядок №1567 не містить конкретних вимог щодо строку повідомлення позивача про початок розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а чітко окреслює характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників діяти сумлінно. Це виявляється в добросовісному ставленні до наявних прав і їх реалізації таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок і зайвих зволікань) виконання обов`язків, установлених законом.

При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11.02.2020 по справі №820/4624/17, в якій наведені обставини надіслання аналогічного повідомлення на адресу позивача, яке надійшло на відділення зв`язку, проте не було вручено під час доставки.

Суд зазначає, що відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 01.03.2018 №820/4810/17 відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу, при розгляді даної справи не позбавляє особу спростувати вину у суді та у зв`язку з цим не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомив позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а у зв`язку із неявкою уповноваженої особи суб`єкта господарювання, правомірно розглянув справу без його участі.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що використання позивачем електронної пошти само по собі не може спростовувати факт використання позивачем транспортного засобу для власних потреб.

Доводи відповідача про те, що розписка позивача не містить адресата, а також відповідної резолюції посадової особи ТОВ «Торговий Дім «Любисток», суд відхиляє, оскільки ТОВ «Торговий Дім «Любисток», який володіє транспортним засобом на підставі договору оренди, не заперечує факт передачі своєму працівнику (позивачу) для власних потреб.

Підсумовуючи, суд зазначає, що вказані доводи відповідача не є предметом судового розгляду в цій справі.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Згідно з частинами 1, 2статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановляння судового рішення про задоволення позову.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт № 023743 від 20.06.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Відінська, буд. 8,м. Рівне,Рівненська обл.,33023. ЄДРПОУ/РНОКПП 39816845)

Повний текст рішення складений 08.11.2023.

Суддя Олег ГРЕСЬКО