Справа № 480/2182/23
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 р. Справа № 480/2182/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 (ухвалене суддею Осиповою О.О.) по справі № 480/2182/23

за позовом ОСОБА_1

до Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області

про визнання нечинними та протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив: визнати нечинним і протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 71 від 06.12.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах - відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу, який надає ОСОБА_1 право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоду роботи з 09.07.2007 по 30.12 2008 у Відкритому акціонерному товаристві Май (Російська Федерація) монтажником; призначети ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`кове державне пенсійне страхування з дня звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 23.12. 2021.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 01.12.2022 р. до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою та доданими до неї документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (в подальшому - Закон № 1058- IV).

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 22-1, передбачено застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, який уповноважений розглянути подану заяву ОСОБА_1 .

Розглянувши заяву та додані до неї документи, відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 06.12.2022р. прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за № 71, у зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 на дату звернення (01.12.2022) відсутній необхідний пільговий стаж, передбачений абзацом 1 пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, саме до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи в російській федерації з 09.07.2007 до 30.12.2008, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації.

Вважаючи спірне рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що страховий стаж позивача з 09.07.2007 до 30.12.2008 має бути підтверджений на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством Російської Федерації. При цьому, обов`язковою умовою для включення зазначених періодів роботи, яка виконувалась на території російської федерації, до страхового стажу, є сплата страхових внесків до Пенсійного Фонду російської федерації за цей період.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 (в подальшому - Закону № 1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (в подальшому - Інструкція).

Відповідно до п. 2.4. Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно із п.п. 2.6 п. 2 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Судовим розглядом встановлено, що розглянувши заяву та додані до неї документи, відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 06.12.2022 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за № 71, у зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 на дату звернення (01.12.2023) відсутній необхідний пільговий стаж, передбачений абзацом першим пунктом другим частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, а саме до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи в російській федерації з 09.07.2007 до 30.12.2008, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації.

Проте, дослідивши копію трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно запису за № № 1, 2 в період з 09.07.2007 до 30.12 2008 позивач працював у Відкритому акціонерному товаристві Май (Російська Федерація)" монтажником.

Стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII передбачає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, законодавство визначає, що основним та достатнім документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, хоча наявність стажу може доводитись і іншими документами, якими є трудовий договір або довідки про роботу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Також суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутність інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації унеможливлює включення спірного періоду роботи до страхового та до трудового стажу роботи з наступних підстав.

Згідно із статтею 1 Закон № 1058- IV, страхові внески це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закон № 1058- IV, страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ст. 20 Закон № 1058- IV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для незарахування спірного періодів роботи через несплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 423/757/17.

Із урахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 71 від 06.12.2022 р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах - відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем протиправно не зараховано до загального стажу період роботи позивача з 09.07.2007 до 30.12 2008, у зв`язку з відсутністю інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації, так як в трудовій книжці позивача серії серії НОМЕР_1 наявна інформація про його трудовий стаж з відповідними записами про роботу, які скріплені підписом та печаткою підприємства.

Оскільки при прийнятті вищезазначеного рішення відповідача не надавалася оцінка періоду роботи позивача з 09.07.2007 до 30.12 2008 для призначиння пенсії на пільгових умовах, відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, належним способом захисту права позивача в спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.12.2022 р., з урахуванням висновків суду.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 р. та прийняти постанову, якою задовольнити позов ОСОБА_1 частково, а саме: визнати протиправним і скасувати рішення відповідача № 71 від 06.12.2022 про відмову позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах, відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 01.12.2022, з урахуванням висновків суду. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, за подання адміністративного позову в розмірі 496,2 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 805,2 грн., а всього 1301,4 грн.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 по справі № 480/2182/23 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 71 від 06.12.2022 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах, відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.12.2022, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок та за подання апеляційної скарги в розмірі 805 (вісімсот п`ять) гривень 20 копійок, а всього 1301 (одна тисяча триста одну) гривню 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін