Справа № 520/11968/23
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

26 жовтня 2023 р. Справа № 520/11968/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Шаркової А.В.,

за участю:

представника позивача - Кобилінської О.К.,

представника відповідачів - Браудо Х.О.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вул. Плеханівська, буд. 149, м. Харків, 61037, ) до Північно міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, буд. 30, м. Харків, 61052, ), Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "Харківобленерго" (надалі за текстом - АТ "Харківобленерго", позивач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (надалі за текстом - ПМУ ДПС, відповідач 1), Державної податкової служби України (надалі за текстом - ДПС України, відповідач 2), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Офісу великих платників Державної податкової служби (процесуальним правонаступником якого є Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків), (61052, м. Харків, вул. Благовіщенська, 30, ) щодо зазначення у інкасових дорученнях, виписаних на підставі рішення від 30.06.2020 № 3 та від 09.12.2020 № 4, складених на підставі п. 95.5 Кодексу, бюджетного рахунку ГУ ДКСУ у м. Києві №№ UA9026001 та UA9020649;

- зобов`язати Державну податкову службу України (43005393, адреса: Львівська площа, 8, м. Київ, 04053,) збільшити реєстраційний ліміт (показник формули ? Накл, встановлений п. 2001.3 Податкового кодексу України) в системи електронного адміністрування ПДВ Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вул. Плеханівська, буд. 149, м. Харків, 61037, ) на суму 10776735,63 грн. та відобразити відповідне збільшення в системі електронного адміністрування ПДВ;

- зобов`язати Державну податкову службу України (43005393, адреса: Львівська площа, 8, м. Київ, 04053) направити до Державної казначейської служби України (37567646, вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601) коригуючі реєстри для зменшення залишку податкових зобов`язань АТ "Харківобленерго" (вул. Плеханівська, буд. 149, м. Харків, 61037, ), що обліковується Державною казначейською службою України (37567646, вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601) до виконання в повному обсязі на суму 10776735,63 грн.;

Крім того позивач просить встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

В обґрунтування позову зазначено, що згідно з виписками, отриманими АТ "Харківобленерго" від банків, у періоді з 10.08.2020 по 17.03.2021 Офісом великих платників Державної податкової служби (процесуальним правонаступником якого є Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків) з розрахункових рахунків АТ "Харківобленерго" у банках у примусовому порядку були стягнуті кошти у рахунок погашення податкового боргу з ПДВ у загальній сумі 10 776 735,63 грн.. Вказані кошти були стягнуті на підставі рішення Відповідача 1 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу від 30.06.2020 № 3 у сумі 8 729 996,44 та № 4 від 09.12.2020 у сумі 2 046 739,19 грн., в яких зазначено, що податковий борг стягується на підставі п. 95.5 Податкового кодексу України (надалі за текстом - ПК України). Однак, в інкасових дорученнях на стягнення коштів до бюджету замість електронного рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ Відповідачем 1 було зазначено безпосередній розрахунковий рахунок для зарахування ПДВ до бюджету (у 2020 році рахунок ГУ ДКСУ у м. Києві №UA9026001, у 2021 році рахунок ГУ ДКСУ у м. Києві UA9020649), що суперечить нормам Кодексу та є порушенням прав Позивача.

Зазначені обставини зумовили звернення позивача до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом за захистом порушених прав.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2023 вказаний адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. У передбачений ухвалою строк недоліки позовної заяви були усунуті.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 відкрито спрощене провадження у справі.

В зв`язку із здійсненням діяльності Харківським окружним адміністративним судом з відправлення правосуддя в умовах ведення бойових дій на території Харківської міської територіальної громади, яка віднесена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні) згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 № 75 (із змінами), розгляд справи було відтерміновано.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2023 вирішено питання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначення підготовчого засідання.

Представниками відповідачів Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Державною податковою службою України, у поданих до суду відзивах на позов вказано, що на момент прийняття рішення керівника на підставі п. 95.5 ст. 95 ПК України у АТ "Харківобленерго" обліковувався податковий борг, а саме при винесені рішення № 3 від 30.06.2020 - податковий борг складав суму у розмірі 278 489 979,69 грн., стягнуті кошти у розмірі 8 729 996,44 грн. в порядку п. 87.9 ст. 87, п.95.5 ст. 95 ПК України були направлені на погашення податкового боргу Товариства, який був предметом дослідження у справі №520/19205/2020 щодо стягнення податкового боргу та рішення № 4 від 09.12.2020 податковий борг складав суму у розмірі 233 982 371,57 грн. грн., стягнуті кошти у розмірі 2 046 739,19 грн., в порядку п. 87.9 ст. 87, п.95.5 ст. 95 ПК України були направлені на погашення податкового боргу Товариства, який був предметом дослідження у справі №520/19205/2020 щодо стягнення податкового боргу.

Також представниками відповідачів вказано на помилковість доводів позивача стосовного того, що стягнення податкового боргу у розмірі 10 779 735,63 грн., повинно було проводитися через електронний рахунок позивача у СЕА ПДВ, а не через безпосередній розрахунковий рахунок для зарахування ПДВ до бюджету, оскільки вказана позиція позивача порушує приписи ПК України.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов посилаючись на зміст правового обґрунтування позову.

Представник відповідачів в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

АТ "Харківобленерго" перебуває на обліку у Північному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків як платник податків.

Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно з виписками, отриманими AT "Харківобленерго" від банків, на підставі рішень Відповідача 1 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу від 30.06.2020 № 3 у сумі 8 729 996,44 та № 4 від 09.12.2020 у сумі 2 046 739,19 грн., в яких зазначено, що податковий борг стягується на підставі п. 95.5 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 95.5 Кодексу у редакції, що діяла на момент стягнення коштів, стягненню підлягає лише податковий борг, що виник у результаті несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

При цьому в інкасових дорученнях на стягнення коштів до бюджету замість електронного рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ Відповідачем 1 було зазначено безпосередній розрахунковий рахунок для зарахування ПДВ до бюджету у 2020 році рахунок ГУ ДКСУ у м. Києві № UA9026001, у 2021 році рахунок ГУ ДКСУ у м. Києві UA9020649, що суперечить нормам Кодексу.

Як встановлено судом, на виконання норм діючого податкового законодавства АТ "Харківобленерго" у Державній Казначейській службі України був відкритий рахунок №UA0230028 у системі електронного адміністрування ПДВ, з якого відбувається сплата податку на додану вартість до бюджету.

Представником позивача у наданих до суду поясненнях вказано, що перерахування податку на додану вартість напряму до бюджету, оминаючи електронний рахунок, дозволяється лише у випадку п. 25 Порядку 569, згідно з яким розрахунок з бюджетом, сплата податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до п.п. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 ПК України, та сплата передбачених ПК України штрафних санкцій і пені здійснюються платником податку з поточного рахунку до відповідного бюджету. Однак, зазначена ситуація не має відношення до спірних правовідносин. Отже, абз.2 п. 87.1 ст. 87 ПК України та п. 25 Порядку 569 встановлений вичерпний перелік обставин за якими розрахунок з бюджетом за податковими деклараціями з ПДВ здійснюється через поточні рахунки платників податків, а відтак стягнення податкового боргу за деклараціями з ПДВ на підставі інкасових доручень повинно було проводитися через електронний рахунок позивача у системі електронного адміністрування (СЕА) ПДВ.

Крім того, представник позивача посилається на приписи пп. ґ п. 200-1.4 ст. 200-1 ПК України, оскільки вилучення коштів відбулося на підставі п. 95.5 ПК України, яке передбачає стягнення коштів лише в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість по задекларованих до сплати податкових зобов`язаннях, визначених платником податків у податковій декларації з ПДВ або уточнюючому розрахунку, стягнення коштів повністю відповідало вимогам змінених норм ПК України (п. 200-1.3, 200-1.4).

Тобто кошти повинні були бути спрямованими на електронний рахунок у СЕА ПДВ АТ "Харківобленерго", а вже звідти до бюджету, як це передбачено ПК України та Порядком електронного адміністрування від 16.10.2014 № 569.

Для зарахування коштів до бюджету встановлений чіткий механізм, передбачений ст.200, 200-1 Кодексу, відповідно до якого розрахунки з бюджетом за податковими деклараціями з ПДВ повинні здійснюватися лише з рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (крім податкових зобов`язань, що виникли до 01.07.2015 та випадків, що визначені п. 25 Порядку 569).

Разом з тим з боку представника позивача вказано, що після стягнення за інкасовими дорученнями з розрахункових рахунків позивача, оминаючи рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ, ДПС України повинна була направити до Державної Казначейської служби України коригуючи реєстри для подальшого зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань, але такий реєстр відповідач не направляв, а відтак на цей час в Державній Казначейській службі України обліковується заборгованість підприємства позивача перед бюджетом станом на 30.04.2021 в сумі 253 407 321,85 грн., в тому числі і 10 776 735,63 грн., що вже були стягнуті та зараховані до бюджету, тоді як сума податкового боргу з ПДВ, яка обліковується в ІКП складає 227 367 044,80 грн..

Факт не направлення коригуючого реєстру для подальшого зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань з боку представників сторін в ході розгляду справи не заперечувався.

На даний час у картці особового рахунку позивача з ПДВ, у якій Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків обліковує у тому числі заборгованість позивача перед бюджетом, податковий борг зменшився на суму стягнутих відповідачем коштів, але у системі електронного адміністрування ПДВ зобов`язання перед бюджетом не зменшилось, що свідчить про виникнення неузгодженості даних між регістрами обліку, які контролюють відповідачі.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що кошти у сумі 10 779 735,63 грн. у погашення податкового боргу за інкасовими дорученнями стягувались на підставі рішень Відповідача 1 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу від 30.06.2020 № 3 у сумі 8 729 996,44 та № 4 від 09.12.2020 у сумі 2 046 739,19 грн., як на тому зазначає AT "Харківобленерго".

Також судом встановлено, правомірність винесення суб`єктом владних повноважень Рішення № 3 від 30.06.2020 та Рішення №4 від 09.12.2020, вказаний факт був встановлений судами першої та другої інстанції по справам №520/10770/20 та №520/4563/21.

Рішенням суду по справі №520/10770/20 рішення податкового органу №3 від 30.06.2020 визнано протиправним та скасоване. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2021 по справі №520/10770/20 набрало чинності 19.05.2021.

Рішенням суду по справі №520/4563/21 рішення податкового органу №4 від 09.12.2020 визнано протиправним та скасоване. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2023 по справі №520/4563/20 набрало чинності 25.05.2023.

Вказані рішення судів набрали законної сили та є чинними.

Отже при розгляді справ у судах першої та другої інстанції, судді прийшли до висновку, що під час прийняття оспорюваних рішень контролюючим органом не дотримано приписів пункту 95.5 статті 95 ПК України, відтак, спірні рішення слід скасувати, оскільки рішення відповідача про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу №3 від 30.06.2020 та №4 від 09.12.2020 прийняті не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто не відповідають критеріям, визначених ч. 2 статті. 2 КАС України, тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Представником відповідача під час розгляду справи було надано пояснення та вказано, що відповідно до Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ внесені зміни до ст. 95 ПК України.

Відповідно до п.п. г) п. 2001.4 ст. 2001 ПК України на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість зараховуються кошти вилучені контролюючим органом відповідно до ст. 95 ПК України в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість по задекларованих до сплати податкових зобов`язаннях за періоди починаючи з 1 липня 2015 року визначених платником податків у податковій декларації з ПДВ або уточнюючому розрахунку.

Так згідно із п. 95.5 ст. 95 ПК України визначено, що у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів.

Погашення податкового боргу з ПДВ за задекларованими до сплати податковими зобов`язаннями за періоди, починаючи з 1 липня 2015 року, визначеними платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість або уточнюючому розрахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюється виключно за рахунок вилучених відповідно до цієї статті готівкових коштів. Вилучені готівкові кошти вносяться посадовою особою контролюючого органу до банку в день їх стягнення для перерахунку до відповідного бюджету, а у разі погашення податкового боргу з ПДВ за задекларованими до сплати податковими зобов`язаннями за періоди починаючи з 01 липня 2015 року такі кошти вносяться на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Таким чином, норма п. 95.5 ст. 95 ПК України дає право контролюючому органу, як органу стягнення приймати два види рішень, а саме - стягнення коштів за рахунок готівки, яке врегульовано Постановою КМ України від 29.12.2010 № 1244, вилучені відповідно до ст. 95 ПК України готівкові кошти вносяться посадовою особою контролюючого органу до банку в день їх стягнення для перерахування до відповідного бюджету чи державного цільового фонду в рахунок погашення боргу. Стягнення коштів у банках інкасовими дорученнями врегульовано Постановою Національного банку України від 21.04.2004 №22.

Отже, представником відповідача вказано, що кошти в розмірі 10 779 735,63 грн. не вилучались посадовою особою контролюючого органу, а були стягнуті з рахунку платника відкритого в установі банку.

Відтак, відповідно до п. 95.5 ст. 95 ПК України на електронний рахунок платника в СЕА ПДВ вносяться тільки готівкові кошти вилучені посадовою особою контролюючого органу, а не стягнуті з рахунків підприємства в установі банку.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному аналізі в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд виходить з таких мотивів та норм права.

Згідно з п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючим органам надано право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Крім того приписами ст. 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Статтею 95 Кодексу «Продаж майна, що перебуває у податковій заставі» передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (п. 95.1 Кодексу).

В межах проведення таких заходів контролюючі органи здійснюють:

- стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, та з рахунку у СЕА ПДВ за рішенням суду (п. 95.3 Кодексу);

- стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків за рішенням суду (п. 95.4 Кодексу);

- стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду (п. 95.5 Кодексу);

- продаж майна, яке перебуває у податковій заставі;

- стягнення з дебіторів платника податку, що мають податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків (п. 95.22 Кодексу)

Згідно з п. 95.5 ПК України (у редакції, що діяла на момент стягнення коштів), стягненню підлягає податковий борг, що виник у результаті несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

Відповідно до п. 2001.1 ст. 200 ПК України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у складених та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 2001.3 статті 2001 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 "Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість", затвердженого постановою КМ України від 16.10.2014 № 569 (надалі за текстом - Порядок № 569) електронний рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ це рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі за текстом - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку.

Відповідно до п. 2001.2 ст. 2001 ПК України платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для цього центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що на виконання норм діючого податкового законодавства АТ "Харківобленерго" у Державній Казначейській службі України був відкритий рахунок № UA0230028 у системі електронного адміністрування ПДВ, з якого відбувається сплата податку на додану вартість до бюджету.

Абзацом другим п. 2001.2 ПК України передбачено, що розрахунки з бюджетом у системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюються з цих рахунків, крім випадку, передбаченого абзацом другим пункту 87.1 ст. 87 цього Кодексу, який стосується лише податкового боргу, що виник до 01.07.2015.

Такий борг у АТ "Харківобленерго" відсутній.

Отже, перерахування податку на додану вартість напряму до бюджету, оминаючи електронний рахунок у СЕА ПДВ, дозволяється лише п. 25 Порядку 569, згідно з яким розрахунок з бюджетом, сплата податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до п.п. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 ПК України, та сплата передбачених Кодексом штрафних санкцій і пені здійснюються платником податку з поточного рахунка до відповідного бюджету.

Таким чином, абз.2 п. 87.1 ст. 87 ПК України та п. 25 Порядку 569 встановлений вичерпний перелік обставин, за якими розрахунок з бюджетом за податковими деклараціями з ПДВ здійснюється через поточні рахунки платників податків, які в даній справі не стосуються підприємства.

Для зарахування коштів до бюджету встановлений механізм, передбачений ст. 200, 2001 ПК України, відповідно до якого розрахунки з бюджетом за податковими деклараціями з ПДВ повинні здійснюватися лише з рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (крім податкових зобов`язань, що виникли до 01.07.2015 та випадків, що визначені п. 25 Порядку 569).

Відповідно до п. 200.2 ПК України для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Згідно з п. 2001.5 ПК України з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду.

Крім того п. 2001.7 ПК України передбачено, що кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 2001.5 ст. 2001 цього Кодексу та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Разом з цим Порядком № 569 передбачено, що за підсумками звітного (податкового) періоду відповідно до задекларованих у податкових деклараціях з податку результатів діяльності, а також у разі подання уточнюючих розрахунків до податкової декларації з податку, платником податку проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтею 200 Кодексу (п. 19 Порядку № 569).

Казначейство перераховує кошти в межах їх залишку на такому рахунку. При цьому залишок узгоджених податкових зобов`язань платника податку, не сплачений до бюджету, обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі шляхом перерахування до бюджету коштів, що перераховуються на електронний рахунок. (п. 22 Порядку № 569).

Відповідно до п.п.. ґ) п. 2001.4 ст. 2001 ПК України вказано, що на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти, вилучені контролюючим органом відповідно до статті 95 цього Кодексу в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість по задекларованих до сплати податкових зобов`язаннях за періоди починаючи з 1 липня 2015 року, визначених платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість або уточнюючому розрахунку.

Резюмуючи наведе, нормами Кодексу передбачено, що погашення податкового боргу, який виник за самостійно узгодженими податковими зобов`язаннями платника, нарахованими у декларації з ПДВ, повинно здійснюватись лише з електронного рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ, звідки кошти за встановленим алгоритмом будуть перераховані до бюджету.

Згідно з механізмом, передбаченим Кодексом та Порядком № 569, платник податку (у даному випадку Позивач) не може самостійно розпоряджатися коштами на рахунку у СЕА ПДВ та впливати на їх спрямування та використання. Адже саме ДПС разом із казначейською службою контролює та здійснює операції на рахунку у СЕА ПДВ. Платник податку може лише здійснювати його поповнення. Про це свідчать норми Кодексу та Порядку № 569.

Відповідно до п. 2001.3 статті 2001 ПК України визначено формулу, за якою обчислюється сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі за текстом - ЄРПН) податкові накладні та/або розрахунки коригування. Однією складовою зазначеної формули є, зокрема, ?ПопРах - загальна сума поповнення з поточного рахунку платника податку рахунка в системі електронного адміністрування податку.

Згідно з п. 2001.3 статті 2001 ПК України під час розрахунку показника ?ПопРах враховується, зокрема, сума коштів, вилучених та зарахованих контролюючим органом на рахунок платника податку в СЕА ПДВ відповідно до ст. 95 ПК України в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість по задекларованих до сплати податкових зобов`язаннях за періоди починаючи з 1 липня 2015 року, визначених платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість або уточнюючому розрахунку.

Разом з цим п.. 2001.3 ст. 2001 ПК України містить перелік випадків, коли в обрахунку показника ?ПопРах не враховуються суми, серед яких відсутні вилучені та зараховані (стягнуті) контролюючим органом на рахунок платника податку в СЕА ПДВ відповідно до ст. 95.5 ПК України.

Тобто зарахування на рахунок платника податку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість стягнутих податковим органом коштів на підставі ст. 95 ПК України, прямо впливає на суму податку в межах якої такий платник податку мав би право на реєстрацію податкових накладних та/або розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відтак, з аналізу вказаних норм вбачається, що на рахунок у СЕА ПДВ зараховуються всі кошти, спрямовані податковим органом у рахунок погашення податкового боргу з ПДВ на підставі ст. 95 ПК України без будь-яких виключень.

Відповідно до п. 14.1.137 ПК України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 95 ПК України вказано, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Отже, при аналізі переліку заходів, які вживаються контролюючим органом у відповідності до ст. 95 ПК України податковий орган здійснює саме стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.

При цьому згідно зі ст. 95 ПК України стягнення коштів може відбуватися, як за рахунок готівки, так і стягуватися з рахунків такого платника податків у банках.

Згідно з п. 95.5 ст. 95 ПК України вилучені відповідно до цієї статті готівкові кошти вносяться посадовою особою контролюючого органу до банку в день їх стягнення для перерахування до відповідного бюджету або до державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника податків, а в разі використання платником податків єдиного рахунку - на такий рахунок, а у разі погашення податкового боргу з податку на додану вартість за задекларованими до сплати податковими зобов`язаннями за періоди, починаючи з 1 липня 2015 року, визначеними платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість або уточнюючому розрахунку, такі кошти вносяться на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі неможливості внесення зазначених коштів протягом того самого дня їх необхідно внести в банк наступного робочого дня. Забезпечення збереження зазначених коштів до моменту їх внесення в банк здійснюється відповідним контролюючим органом.

Якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

У таких випадках:

рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи;

рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.

Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином з аналізу п. 95.5 ст. 95 ПК України у випадку погашення податкового боргу, як за рахунок готівки, так і з рахунків у банку платника податків, мова йде саме про стягнення коштів.

Механізм стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу визначений Порядком стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. № 1244, який в свою чергу регулює в тому числі процедуру вилучення готівки, оскільки є одним із шляхів стягнення коштів.

У відповідності до Додатку 3 зазначеного Порядку передбачена форма із назвою «Рішення про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу платника», а не про вилучення готівки у рахунок погашення податкового боргу.

Відтак, суд приходить до висновку, що контролюючим органом на виконання п. 95.5 ст. 95 ПК України приймається рішення саме про «стягнення» коштів за рахунок готівки, а не про «вилучення», що в свою чергу спростовує доводи відповідачів, що «вилучається лише готівка», а «стягнення відбувається з рахунків у банках».

Також, твердження відповідачів, що лише готівкові кошти зараховуються на рахунок у СЕА ПДВ, а підстави для спрямування стягнутих за інкасовими дорученнями коштів на рахунок такого платника в СЕА ПДВ відсутні суперечить наведеним вище нормам та визначеним у п. 4.1 Кодексу принципам.

Таким чином, стягнуті податковим органом кошти платника відповідно до ст. 95 ПК України, незалежно від того стягнуті вони з розрахункових рахунків Товариства у банку чи готівковими коштами, повинні бути зараховані на рахунок платника у СЕА ПДВ на підставі норми п. 2001.3 ст. 2001 ПК України

Також, суд приймає до уваги посилання товариства, на рішення суду по справі №520/24920/21, яке набрало законної сили 19.01.2023 є чинним та підтверджує позицію товариства стосовно того що вилучені згідно з п. 95.5 ПК України кошти повинні зараховуватись на рахунок у СЕА ПДВ.

Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2022 по справі № 520/24920/21 за позовом АТ "Харківобленерго" до Державної податкової служби України про скасування індивідуальної податкової консультації - скасовано індивідуальну податкову консультацію Державної фіскальної служби України № 4157/ІПК/-00-21-03-02-06 від 02.11.2021.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2023 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2022 по справі № 520/24920/21- залишено без змін, апеляційну скаргу податкового органу - без задоволення.

Колегія суддів Другого апеляційного адміністративного суду, відхиливши наведені вище доводи Відповідачів щодо зарахування на рахунок у СЕА ПДВ виключно вилучених готівкових коштів, наводить наступне: в інкасових дорученнях на стягнення коштів, складених згідно до оскаржених рішень, замість електронного рахунку товариства у системі електронного адміністрування ПДВ, податковим органом було зазначено розрахунковий рахунок для зарахування ПДВ безпосередньо до бюджету, що суперечить нормам Податкового кодексу України, «Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість», затвердженого постановою КМ України від 16.10.2014 № 569 та є порушенням прав позивача.

Правова підстава зарахування вилучених контролюючим органом відповідно до статті 95 цього Кодексу грошових коштів на електронний рахунок в СЕА ПДВ визначена у підп. г) п. 2001.4 ст. 200 ПК України.

Зокрема, п.п.. г) п. 2001.4 ст. 200 ПК України, визначає: «На рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти, вилучені контролюючим органом відповідно до статті 95 цього Кодексу в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість по задекларованих до сплати податкових зобов`язаннях за періоди починаючи з 1 липня 2015 року, визначених платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість або уточнюючому розрахунку.

Колегія суддів вважає, що кошти повинні спрямовуватися на електронний рахунок у СЕА ПДВ AT "Харківобленерго", а вже звідти до бюджету, як це передбачено Кодексом та Порядком електронного адміністрування від 16.10.2014 № 569.

Проте, податковий орган зараховує на рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ лише готівкові кошти, стягнуті в рахунок погашення податкового боргу відповідно до ст. 95 ПК України. Натомість, стягнення коштів з розрахункових рахунків товариства здійснюється оминаючи електронний рахунок в СЕА ПДВ.

Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що згідно з п.п. «г» п. 201.4 ст. 201 ПК України на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються всі кошти, вилучені контролюючим органом відповідно до статті 95 цього Кодексу в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість по задекларованих до сплати податкових зобов`язаннях за періоди починаючи з 1 липня 2015 року, визначених платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість або уточнюючому розрахунку, у тому числі готівкові кошти та кошти, стягнуті податковим органом з рахунків такого платника податків у банках з подальшим зарахуванням коштів до державного бюджету відповідно до ст. 200, 2001 ПК України. Такі стягнуті кошти враховуються також у формулі відповідно до п.2001.3 статті ПКУ.

Відтак, слід дійти висновку, що оскільки дії Офісу великих платників Державної податкової служби щодо зазначення у інкасових дорученнях, виписаних на підставі рішення від 30.06.2020 № 3 та від 09.12.2020 № 4, складених на підставі п. 95.5 ПК України, бюджетного рахунку ГУ ДКС України у м. Києві № UA9026001 та № UA9020649 були здійснені відповідачем на виконання таких рішень, то останні, враховуючи визнання таких рішень протиправними та скасованими, підлягають визнанню протиправними.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача в цій частині.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання Державну податкову службу України збільшити реєстраційний ліміт в системи електронного адміністрування ПДВ Акціонерного товариства "Харківобенерго" на суму 10776735,63 грн. та відобразити відповідне збільшення в системі електронного адміністрування ПДВ та зобов`язати Державну податкову службу України направити до Державної казначейської служби України коригуючі реєстри для зменшення залишку податкових зобов`язань АТ "Харківобленерго", що обліковується Державною казначейською службою України до виконання в повному обсязі на суму 10776735,63 грн. суд зазначає наступне.

Так, система електронного адміністрування ПДВ організована на централізованому рівні ДПС України, яка є її адміністратором, а відтак на цьому ж рівні відбувається і автоматичне обчислення реєстраційної суми при зміні значення будь-якого з показників формули, тобто на ДПС України покладається обов`язок щодо забезпечення автоматичного збільшення у системі електронного адміністрування ПДВ суми, на яку платник податків має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН на суму непогашеного від`ємного значення ПДВ.

Згідно з п. 2001.6 ст. 2001 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову та митну політику, має право надсилати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість:

реєстри - для перерахування податку до бюджету в разі подання платником податку уточнюючих розрахунків до податкових декларацій;

коригуючи реєстри - для уточнення інформації, зазначеної у раніше надісланих реєстрах.

Пунктом 9 Порядку № 569 передбачено, що у день отримання коригуючих реєстрів Казначейство на підставі таких реєстрів зменшує суму наявного залишку узгоджених податкових зобов`язань, не сплачених до бюджету, строк сплати яких настав, що обліковуються Казначейством до виконання в повному обсязі, про що повідомляє ДПС. Таким чином, після стягнення за інкасовими дорученнями з розрахункових рахунків Позивача, оминаючи рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ, Відповідач 2 повинен направити до Державної Казначейської служби України коригуючи реєстри для подальшого зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань у СЕА ПДВ та приведення у відповідність даних.

Відтак, суд приходить до висновку, що ДПС України, як адміністратором системи електронного адміністрування ПДВ, допущено відображення в СЕА ПДВ неточної інформації, що призвело до безпідставного непроведення збільшення у позивача показника суми ліміту, на який він може реєструвати податкові накладні, а тому такі дії відповідача є протиправними та позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті. 1 Протоколу 1 кожна юридична особа має право на мирне володіння своїм майном. Конвенція, залишаючи за державною владою велику свободу відносно рішень в сфері економічної та соціальної політики, підтверджує, що таке вручання в гарантовані права не буде повільним.

Мирне володіння означає, що порушення принципу, встановленому у першому реченні, може мати місце і за відсутності прямого або фізичного втручання у право власності. Так, наприклад, порушення може мати форму позбавлення можливості використати власність, ненадання дозволів, або інших форм перешкоджання реалізації права власності, що є наслідком застосування законодавства або заходів органів державної влади /рішення Європейського суду у справі Wiggins v. Unated Kingdom Appl. 7456/76 (1976)/.

Також, суд звертає увагу, що Державною податковою службою України, порушено принцип захисту обґрунтованих сподівань (reasonable expectations), який тісно пов`язаний із принципом юридичної визначеності (legal certainty) і є невід`ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. Як зазначено у справі Black Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.

Відтак, суд приходить до висновку, що права позивача мають бути відновлені шляхом забезпечення достовірного відображення в системі електронного адміністрування ПДВ відомостей щодо сум податку, на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стосовно заявленого представником позивача клопотання про встановлення судового контролю за виконання даного рішення суд зазначає наступне.

Згідно з приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановлення судового контролю є правом, а не обов`язком суду, з цього приводу Верховний? Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 звернув увагу на те, що застосування ст. 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судових рішень. Підставами для її? застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій? чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

З наведеного слідує, що встановлення судового контролю може мати місце на стадії? виконання судового рішення за заявою сторони, на користь якої? таке рішення ухвалене, за наявності обґрунтованих доводів та підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення у справі. Подібна позиція висловлена також у постанові Великої? Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 800/592/17.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховуючи наведену правову позицію Верховного Суду та беручи до уваги зміст ч. 5 ст. 242 КАС України, зазначає, що окреслена правова позиція підлягає застосуванню в рамках розгляду даної справи, суд не вбачає правових підстав відступити від окресленої правової позиції Верховного Суду.

Таким чином, з аналізу правових позицій Верховного Суду випливає, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності тих чи інших об`єктивних обставин.

З огляду на вищевикладену норму діючого законодавства, а також враховуючи висновки суду у даній справі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зазначеного клопотання позивача, оскільки є передчасною вимогою.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Харківобленерго" в повному обсязі.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вул. Плеханівська, буд. 149, м. Харків, 61037, ) до Північно міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, буд. 30, м. Харків, 61052, ), Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Офісу великих платників Державної податкової служби щодо зазначення у інкасових дорученнях, виписаних на підставі рішення від 30.06.2020 № 3 та від 09.12.2020 № 4, складених на підставі п. 95.5 Податкового кодексу України, бюджетного рахунку ГУ ДКС України у м. Києві № UA9026001 та № UA9020649.

Зобов`язати Державну податкову службу України (43005393, адреса: Львівська площа, 8, м. Київ, 04053,) збільшити реєстраційний ліміт в системи електронного адміністрування ПДВ Акціонерного товариства "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" (вул. Плеханівська, буд. 149, м. Харків, 61037, ) на суму 10776735,63 грн. та відобразити відповідне збільшення в системі електронного адміністрування ПДВ.

Зобов`язати Державну податкову службу України (43005393, адреса: Львівська площа, 8, м. Київ, 04053) направити до Державної казначейської служби України (37567646, вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601) коригуючі реєстри для зменшення залишку податкових зобов`язань АТ "Харківобленерго" (вул. Плеханівська, буд. 149, м. Харків, 61037, ), що обліковується Державною казначейською службою України (37567646, вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601) до виконання в повному обсязі на суму 10776735,63 грн..

Клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення - залишити без задоволення.

Стягнути на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вул. Плеханівська, буд. 149, м. Харків, 61037, ) за рахунок бюджетних асигнувань Північно міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, буд. 30, м. Харків, 61052, ) сплачений судовий збір у розмірі 1342,00 (одна тисяча триста сорок дві) грн. 00 копійок.

Стягнути на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вул. Плеханівська, буд. 149, м. Харків, 61037, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, ) сплачений судовий збір у розмірі 1342,00 (одна тисяча триста сорок дві) грн. 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 07.11.2023.

Суддя Ю. О. Супрун