Справа № 340/1678/23
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 340/1678/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Щербака А.А., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної установи "Кропивницький слідчий ізолятор" на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року (суддя 1-ї інстанції Кармазина Т.М.) в адміністративній справі №340/1678/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Кропивницький слідчий ізолятор" про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05.04.2023р. позивач звернувся до суду з позовом до Державної установи Кропивницький слідчий ізолятор про визнання протиправними дії щодо затримки у виплаті компенсації за неотримане речове майно; зобов`язання здійснити виплату середнього заробітку за весь час затримки виплати компенсації за неотримане речове майно в розмірі 149515,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що проходив службу в Державній установі Кропивницький слідчий ізолятор та був звільнений. У день звільнення йому не було виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно. На виконання рішення суду у справі №340/5413/22 відповідачем 30.03.2023 перераховано на його картковий рахунок грошові кошти проте не здійснив нарахування та виплату середнього заробітку за весь час затримки виплати компенсації за неотримане речове майно.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Державної установи Кропивницький слідчий ізолятор, щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнуто з Державної установи Кропивницький слідчий ізолятор на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 15099,45 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги скаржник покликається на те, що спеціальні норми законодавства не регулюють питання щодо виплати середнього заробітку за час затримки виплати компенсації за неотримане речове майно, крім того компенсації за неотримане речове майно не належить до складу грошового забезпечення.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Суду апеляційної інстанції подав заяву з вимогою про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за зловживання процесуальними правами.

Клопотання позивача про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за зловживання процесуальними правами не підлягає задоволенню як необґрунтоване.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Державної установи Кропивницький слідчий ізолятор №182/ОС-22 від 30.06.2022 ОСОБА_1 було звільнено з органів Державної кримінально-виконавчої служби України за станом здоров`я (а.с.6).

Позивач звертався до суду із позовом щодо невиплати в день звільнення компенсації за неотримане речове майно та зобов`язання ДУ Кропивницький слідчий ізолятор нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за неотримане речове майно, за цінами, що діють на момент підписання наказу про звільнення.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року у справі №340/5413/22 вирішено: адміністративний позов задовольнити частково; визнати протиправною бездіяльність Державної установи Кропивницький слідчий ізолятор Міністерства юстиції України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно; стягнути з Державної установи Кропивницький слідчий ізолятор Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно у сумі 15099,45 грн. (п`ятнадцять тисяч дев`яносто дев`ять гривень 45 копійок); в задоволенні решти позовних вимог відмовити; стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати (судовий збір) у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи Кропивницький слідчий ізолятор Міністерства юстиції України ().

Відповідачем нарахована та виплачена 30.03.2023 позивачу на картковий рахунок грошова компенсація за неотримане речове майно в розмірі 15099,45 грн. про що свідчить виписка з рахунку банку позивача (а.с.8), а також платіжні інструкції №115 від 27.02.2023, №117 від 27.02.2023 (а.с.23, 25).

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо невиплати середнього заробітку при виплаті компенсації за неотримане речове майно, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку, що у позивача наявне право на отримання середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, проте визначаючи суму до стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції врахував правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Спір полягає у невиплати середнього заробітку при виплаті компенсації за неотримане речове майно.

Як свідчать встановлені обставини справи, наказом Державної установи Кропивницький слідчий ізолятор №182/ОС-22 від 30.06.2022 позивача звільнено з органів Державної кримінально-виконавчої служби України за станом здоров`я.

При звільненні було виплачено грошове забезпечення (а.с. 21), окрім компенсації за за неотримане речове майно. Зазначене копменсація виплачена 03.03.2023р. на виконання судового рішення.

Переглядаючи рішення суд зазначає наступне.

Так предметом спору у справі № 821/2/18 є невиплата грошової компенсації за неотримане речове майно на підставі довідки.

У вказаній справі Верховний Суд у постанові від 04 липня 2019 року зазначив, що наведена категорія справ, належить до категорії справ щодо проходження публічної служби, однак безпосередньо стосується порушення майнових прав особи, яке пов`язане зі звільненням з публічної служби. Належність позивачу права на означене речове майно підтверджується довідкою про вартість речового майна, що належить до видачі.

Проаналізувавши статті 9-1, 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" суд дійшов висновку, що дана компенсація не входить до складу грошового забезпечення та до виплат, які б належали позивачу при звільненні, та носить одноразовий характер.

Разом з тим, як зазначалось вище, у постанові від 30 листопада 2020 року у справі №480/3105/19 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду визначив правову природу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, яка належить до складу належних звільненому військовослужбовцю сум у розумінні статті 116 КЗпП України.

Тобто у зазначеній постанові судова палата фактично відступила від висновку, викладеного в постанові від 04 липня 2019 року у справі №821/2/18, а тому до позовних вимог щодо нарахування, виплати, стягнення такої компенсації застосовується місячний строк звернення до суду, визначений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Крім того, Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду прийнято постанову від 11 лютого 2021року у справі №240/532/20, в якій вирішувалось питання обчислення строку звернення до адміністративного суду з вимогами, зокрема, про визнання протиправними дій щодо невиплати позивачу всіх сум (грошової компенсації вартості речового майна, яким він не був забезпечений під час проходження військової служби), належних йому у день звільнення з військової служби.

Судова палата, проаналізувавши законодавчі приписи та висновки Конституційного Суду України і Верховного Суду, дійшла до такого.

Включення грошової компенсації вартості за неотримане речове майно до складу належних звільненому військовослужбовцю сум у розумінні приписів статті 116 КЗпП України та необхідність застосування передбаченої статтею 117 КЗпП України відповідальності в разі невиплати такої компенсації на день виключення особи зі списків особового складу військової частини підтверджено сталою судовою практикою розгляду цієї категорії адміністративних справ (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року (справа №821/1083/17), постанова Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року (справа №480/3105/19).

Враховуючи правові висновки Верхового Суду, грошова компенсація вартості речового майна, повинна бути виплачена у день звільнення з військової служби.

Нормами спеціального законодавства не врегульовано питання строків розрахунку при звільненні.

Приписами ст. 116 Кодексу Законів про працю України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать в день звільнення. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Враховуючи зазначені норми законодавства, такі не звільняють відповідача здійснити розрахунок з працівником у день звільнення, інакше зворотня поведінка ставить звільненого працівника у невизначене становище щодо періоду отримання належних йому сум.

Разом з тим, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.

Крім того в указаній постанові зазначено, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком Верховного Суду України у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16 у тому, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду і у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17.

Вказані судові рішення були враховані судом першої інстанції, а отже виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, та враховуючи те, що правове регулювання відшкодування працівнику середнього заробітку за порушення строків розрахунку при звільненні, судом визначено розмір пов`язаний із затримкою розрахунку при звільненні.

Скаржник не зазначив в апеляційній скарзі доводів щодо незгоди з визначеним судом розрахунком до стягнення.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи "Кропивницький слідчий ізолятор" залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року в адміністративній справі №340/1678/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник