Справа № 500/4743/23
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 500/4743/23 пров. № А/857/15148/23

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Матковської З.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.08.2023 року (ухвала прийнята у м. Тернопіль судом у складі головуючого судді Мартиць О.І.) у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2023 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання проведеного в УДМС у Тернопільській області обчислення його стажу державної служби таким, що не відповідає нормам права, зобов`язання УДМС у Тернопільській області:

- включити до стажу позивача державної служби весь період його служби в органах внутрішніх справ України з 26.12.1997 по 30.05.2016 включно та оформити таке обчислення його стажу державної служби;

- внести зміни до п. 2 наказу УДМС у Тернопільській області від 05.10.2021 №460/06 - змінити його стаж державної служби на 20 років 5 місяців 14 днів, а надбавку за вислугу років - на 50% посадового окладу;

- скасувати в частині встановлення позивачу надбавки за вислугу років у неналежному розмірі, накази УДМС у Тернопільській області від 26.07.2022 №315/06 та інші накази "Про встановлення надбавки за вислугу років...", які щорічно видавались з 2022 року;

- донарахувати позивачу дні додаткової щорічної відпустки за 2022-2023 роки, ненараховані через неправильне обчислення стажу державної служби, виходячи з належної тривалості його додаткової відпустки 15 днів на рік: 4 дні за 2023 рік, 5 днів за 2022 рік та 1 день за 2021 рік;

- провести перерахунок та виплатити позивачу недоплачену частину надбавки за стаж державної служби, стаж роботи в державних органах та інших виплат, які перебувають у залежності від фактичного розміру цих надбавок і виплачувались йому за період роботи в УДМС у Тернопільській області з 20.11.2018.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.08.2023 року визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з цим позовом. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено. Позовну заяву повернуто позивачу.

Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права та є незаконною, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою справу направити на продовження розгляду.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ухвалою від 07.08.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з зазначенням підстав для поновлення строку звернення до суду, які можуть бути визнані поважними, а також доказами, що їх підтверджують.

У даній категорії справ законодавець визначив строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Апеляційним судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що наказом УДМС від 05.10.2021 №460/06 "Про призначення ОСОБА_1 " до стажу державної служби включено лише окремі періоди вислуги в органах внутрішніх справ і він становить 15 років 01 місяць 27 днів і встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 45% посадового окладу станом на 11.10.2021.

Позивач вважає, що за умови правильного розрахунку його стажу державної служби, така надбавка ще на початок роботи в УДМС повинна була скласти 50%, оскільки маючи 20 років стажу державної служби, із урахуванням положень ст. 52 Закону №889, за кожний рік стажу нараховується надбавка 3% до посадового окладу, але не більше 50%".

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом 31.07.2023 тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

У випадку, коли особа вважає, що її права при прийнятті на публічну службу, проходженні чи звільненні з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду у більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту у судовому порядку.

Згідно частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

На думку позивача, строк для звернення до адміністративного суду обчислюється з дня отримання ним 18.07.2023 відповіді відповідача від 12.07.2023 №6101.9-6422/61.1-23, на його звернення від 30.05.2023.

Оскільки процесуальний закон пов`язує обчислення строку звернення до суду з моментом, коли особа дізналася про порушення своїх прав або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, тобто позивач був ознайомлений з наказом про прийняття на державну службу від 05.10.2021 №460/06 "Про призначення ОСОБА_1 ", у якому містився стаж державної служби у розмірі 15 років 01 місяць 27 днів, проте які саме періоди служби в ОВС не увійшли до вказаного розрахунку йому стало відомо на підставі відповіді від 12.07.2023.

Таким чином отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти через півтора року після ознайомлення з наказом в якому містився розрахунок стажу державної служби.

Частиною другою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доводи позивача, що строк звернення до суду слід було обчислювати з дати отримання ним 18.07.2023 відповіді відповідача від 12.07.2023, а не з дати ознайомлення з наказом про прийняття на державну службу від 05.10.2021 №460/06 "Про призначення ОСОБА_1 " коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав стосовно обчислення його стажу державної служби є безпідставними.

Апеляційний суд критично оцінює твердження позивача про те, що до проведення аналізу судової практики та моменту початку збору доказів для його звернення до відповідача від 30.05.2023 йому не було відомо, порушено його право чи ні.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду у своєму рішенні від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 навів тлумачення поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

У цій справі Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду також відзначив, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

В ухвалі від 25.03.2021 у справі №9901/86/21, вирішуючи питання дотримання строку з позовною вимогою про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, Верховний Суд зазначив, що "Твердження ж ОСОБА_1 про те, що строк звернення до суду з позовом має обраховуватись, починаючи з 10 березня 2021 року - дати отримання ним трудової книжки, є безпідставними, адже процесуальним законом початок перебігу строку звернення особи до суду з позовом пов`язується саме з датою, коли вона дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, тобто, в даному випадку, про видання Президентом України оскаржуваного Розпорядження".

В ухвалі від 12.03.2021 у справі №9901/64/21 Верховний Суд вказав на таке:

"При цьому, варто зауважити, що порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретного органу, особи (або осіб) щодо неї.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду".

Частина друга статті 44 КАСУ України, частина перша статті 45 цього ж Кодексу вказують на те, що учасники справи повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Ці норми конкретизують характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.08.2023 року про повернення позовної заяви у справі №500/4743/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок, строки та підстави подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
З. М. Матковська