Справа № 540/4238/20
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/4238/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

23.12.2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо не призначення пенсії позивачу;

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні виплати пенсії позивачу, викладене в рішенні відповідача №54 від 04.06.2020 року та №3156-2898/Л-02/8-2100/20 від 21.08.2020 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 15 серпня 2018 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та здійснювати виплату пенсії на вказаний ним банківський рахунок з врахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів;

- стягнути з відповідача коштів в сумі 100,000 гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його противоправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких Відповідач відмовив у призначенні пенсії Позивачу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що рішенням Херсонського ОАС у справі №540/1258/19 зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.08.2018 року про призначення пенсії, з перевіркою наявності у ОСОБА_1 права на її призначення та виплату, з прийняттям за результатами розгляду відповідного рішення з урахуванням висновків суду. Проте, у призначенні пенсії позивачеві відмовлено та повідомлено, що за умови надання заяви про призначення пенсії, оригіналу трудової книжки або належним чином завіреної копії трудової книжки, а також заяви про виплату пенсії на банківський рахунок за стандартом IBAN, буде розглянуто питання призначення пенсії. Не погоджуючись із означеною відмовою, позивач звернувся до суду через представника за захистом своїх прав.

24.12.2020 року ухвалою Херсонського ОАС відмовлено у відкритті провадження та повернуто позивачеві позовну заяву разом із додатками на підставі п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України, оскільки спір у даній справі є тотожним спору у справі №540/1258/19, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення, що убачається з письмових доказів, доданих до позову. Обраний позивачем спосіб захисту - подання позову про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язати призначити та виплачувати позивачу пенсію, по суті є способом виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 року у справі №540/1258/19, що набрало законної сили.

02.03.2021 року Постановою П`ятого ААС ухвалу Херсонського ОАС від 24.12.2020 року залишено без змін.

01.02.2022 року Постановою Верховного Суду ухвалу Херсонського ОАС від 24.12.2020 року та Постанову П`ятого ААС від 02.03.2021 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду. Верховний Суд зазначив, що незважаючи на прийняття суб`єктом владних повноважень в межах цієї справи рішення на виконання судового рішення у справі №540/1258/19, підстави відмови у призначенні пенсії, які оскаржує позивач, є різними, що виключає тотожність справ. Так, при розгляді зазначеної справи, суди на підставі наявних доказів повинні встановити, чи прийнята відмова відповідачем у порядку та спосіб та за наявності підстав, визначених чинним законодавством.

23.08.2023 року справу розподілено судді Одеського ОАС Попову В.Ф.

28.08.2023 року ухвалою суду справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у спрощеному провадженні без виклику сторін.

21.09.2023 року від відповідача надійшов відзив, у якому зазначено, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. Відповідач вважає, що позивачеві правомірно відмовлено у призначенні пенсії, оскільки він звернувся за призначенням пенсії із порушенням вимог Порядку №22-1, а саме разом із заявою подано копії нотаріально засвідчених копій документів, замість безпосередньо засвідчених копій, не надано оригіналу паспорту громадянина України або іншого документу із відміткою про місце реєстрації. На виконання рішення суду у справі №540/1258/19 повторно розглянуто заяву та знову відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності оригіналів документів або нотаріально засвідчених копій. Також зазначив, що представник позивача у межах цієї справи діє як адвокат та нотаріус, що є порушенням принципу розподілу повноважень та є несумісними видами діяльності у межах однієї судової справи. Заява про виплату пенсії через банківську установу була подана після прийняття оскаржуваного рішення та не відповідала нормам Порядку №1569. Щодо індексації відповідач зазначає про виключення з 11.10.2017 року норми Закону №1058, яка її передбачала. Вирішення питання щодо компенсації втрати частини доходів, на думку пенсійного органу, належить до дискреційних повноважень цього органу. З приводу моральної шкоди вважає, що позивачеві вона не заподіяна та стягненню не підлягає. У задоволенні позову просить відмовити.

У відповіді на відзив від 09.10.2023 року позивач зазначає про безпідставність наведених відповідачем у відзиві тверджень. Також підтримав повністю позовні вимоги, які викладені у позовній заяві. Зазначив, що питання щодо підтвердження громадянства позивача вирішені у межах справи №540/1258/19.

Суд встановив такі обставини по справі.

Рішенням Херсонського ОАС від 01.08.2019 року по справі №540/1258/19, яке набрало законної сили 06.05.2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Херсонській області задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 22 серпня 2018 року № 19 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 серпня 2018 року про призначення пенсії, з перевіркою наявності у ОСОБА_1 права на її призначення та виплату, з прийняттям за результатами розгляду відповідного рішення з урахуванням висновків суду.

Так, в межах розгляду наведеної вище справи суд встановив, що ОСОБА_1 є громадянином України, що постійно проживає на території держави Ізраїль.

У 1999 році позивач виїхав до Ізраїлю та прийнятий на консульський облік в Посольстві України в державі Ізраїль. До виїзду за кордон позивач проживав на території Автономної Республіки Крим.

На момент звернення до суду, пенсія позивачу не призначалась.

15.08.2018 року позивач через свого представника на підставі нотаріально посвідченої та апостильованої довіреності звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком. Разом із заявою подано особисту декларацію у відповідності до пп. 6 п. 2.1 Розділу ІІ Порядку, затвердженого ПППФУ від 25.11.2005 року № 22-1, а також такі документи: довіреність, паспорт, ізраїльське посвідчення особи, ІПН, свідоцтво про народження, диплом, трудову книжку, оригінал нотаріально засвідченої та апостильованої особистої заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії з розпискою повідомленням. Відтиском печатки ГУ ПФУ в Херсонській області підтверджується отримання наведеної заяви 15.08.2018 року

10.10.2018 року представником позивача було надіслано на адресу відповідача заяву про подання додаткових документів ОСОБА_1 , копію довіреності представників, нотаріально засвідчену копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданого 18.06.2018 року (дата закінчення строку дії 18.06.2028 року).

Генічеське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області (відділення ГУ ПФУ у Херсонській області) повідомило представника ОСОБА_1 про прийняття рішення від 22.08.2018 року № 19, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на порушення порядку звернення з відповідною заявою, встановленого Порядом, затвердженим ПППФУ від 25.11.2005 року № 22-1, яке полягало у наступному: документ, що посвідчує особу позивача не відповідає наведеному Порядку, так як не надано паспорту громадянина України; надані копії документів, необхідних для призначення пенсії, не завірені належним чином; не надано документів уповноваженого органу Російської Федерації на підтвердження того, що позивачу не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території АРК та м. Севастополя.

25.02.2019 року представник позивача повторно звернувся до відповідача із заявою про надання додаткових документів для призначення пенсії ОСОБА_1 .

До заяви додано нотаріально засвідчені копії документів: довіреності представників позивача, ІПН, паспорту громадянина України для виїзду за кордон, диплому про навчання, трудової книжки. Отримання органом ПФУ заяви та додатків до неї 25.02.2019 року підтверджується відтиском печатки ГУ ПФУ в Херсонській області.

Листом від 07.03.2019 року від № 3337/03-01 ГУ ПФУ у Херсонській області представника Лободи В.І. поінформовано про повернення заяви позивача від 25.02.2019 року та документів, доданих до неї з посиланням на порушення порядку звернення з відповідною заявою, встановленого Порядом, затвердженим ПППФУ від 25.11.2005 року № 22-1, яке полягало у тому, що документ, що посвідчує особу позивача не відповідає наведеному Порядку, так як не надано паспорту громадянина України.

Відтак, рішенням Генічеського ОУПФУ за № 19 від 22.08.2018 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком. Підставою для його прийняття стали висновки органу пенсійного фонду про те, що позивач не є громадянином України, що підтверджується відсутністю паспорта громадянина України та реєстрації на території України.

За результатами розгляду адміністративної справи №540/1258/19 Херсонський ОАС дійшов висновку, що оскільки положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення у справі № 25-рп/2009, позивач має право на виплату пенсії незалежно від його місця проживання.

Суд вважав необґрунтованими доводи відповідача з приводу того, що закордонний паспорт позивача не підтверджує його статус громадянина України, так як відповідно до ст. 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України є, зокрема паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Судом встановлено та неспростовано відповідачем, що позивач надав пакет документів, які враховуються органом пенсійного фонду під час вирішення питання про призначення пенсії.

Також суд врахував, що згідно з матеріалами справи, представник позивача при первинному зверненні до Генічеського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії подавав особисту декларацію позивача у відповідності до пп. 6 п. 2.1 Розділу ІІ Порядку, затвердженому ПППФУ від 25.11.2005 року № 22-1, згідно п. 4 якої, зазначив, що пенсія йому не призначалася, пенсійних виплат від уповноважених органів російської федерації, в тому числі на території АРК, позивач не отримував.

Відтак, твердження відповідача щодо відсутності документів уповноваженого органу російської федерації про те, що позивачеві не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території АРК та м. Севастополі, суд визнав такою обставиною, яка не може бути безумовною для відмови у призначенні пенсії позивачу, та зауважив, що відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження призначення позивачу пенсії уповноваженими органами РФ.

Водночас, суд акцентував увагу відповідача на тому, що оскільки пенсійним органом не перевірено подані заяви про призначення пенсії по суті, у тому числі із дослідженням віку позивача, стажу, у тому числі страхового, суд вважає передчасною вимогу про зобов`язання органу пенсійного фонду призначити і нарахувати у встановленому порядку пенсію.

На виконання рішення суду Головне управління розглянуло повторно заяву ОСОБА_1 від 15.08.2018 року про призначення пенсії за віком та 04.06.2020 року рішенням №54 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відмова ґрунтується на тому, що копії наданих до заяви документів нотаріально не завірені належним чином (надано копії нотаріально посвідчених документів, замість безпосередньо нотаріально засвідчених копій) та заявником не надано оригінал паспорту громадянина України або інший документ з відміткою про реєстрацію (довідку з місця проживання).

Документи ОСОБА_1 , надані листом від 21.02.2019, після тримісячного терміну були повернуті, оскільки прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії.

Враховуючи зазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянуто лист від 15 серпня 2018 року про призначення пенсії ОСОБА_1 та, з урахуванням висновків рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01.08.2019, встановлено, що підстав для призначення пенсії немає, у зв`язку з відсутністю оригіналів документів або нотаріально засвідчених їх копій.

Додатково повідомлено, що за умови надання заяви про призначення пенсії, оригіналу трудової книжки або належним чином завіреної копії трудової книжки та паспорту, а також заяви про виплату пенсії на банківський рахунок за стандартом ІВАN, буде розглянуто питання призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

23.06.2020 року за №2100-0204-8/24236 Генічеським відділом обслуговування громадян (сервісним центром) Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області представнику за довіреністю В. Меламеду надіслано рішення від 04.06.2020 № 54 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

20.07.2020 року позивач звернувся із заявою про виплату пенсії або грошової допомоги на поточний рахунок, який відкритий у Філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк», яка подана до ГУ ПФУ в Херсонській області.

Листом від 21.08.2020 року Головне управління ПФУ в Херсонській області повідомило, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги, що складена у філії Запорізького обласного управління АТ Ощадбанк, не може бути врахована в роботі Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, оскільки подана із порушенням Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 30.06.1999 року №1596 «Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках».

З огляду на зміст оскаржуваного рішення та листа, за результатами повторного розгляду заяви позивачеві відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із ненаданням оригіналу трудової книжки або належним чином завіреної копії трудової книжки, та заяви про виплату пенсії на банківський рахунок за стандартом ІВАN, на чому також акцентував Верховний Суд у Постанові від 01.02.2022 року, якою направлено справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вирішуючи цей спір суд керувався наступними приписами законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058- IV (далі Закон №1058- IV).

Статтею 44 Закону №1058-IV, серед іншого, передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Цим Порядком передбачено, що заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (п. 1.2).

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія (п. 1.8).

До заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які передбачені Розділом ІІ Порядку.

Як встановлено рішенням Херсонського ОАС від 01.08.2019 року по справі №540/1258/19, яке набрало законної сили 06.05.2020 року, 15.08.2018 року позивач через свого представника на підставі нотаріально посвідченої та апостильованої довіреності разом із заявою про призначення пенсії за віком надав пакет нотаріально засвідчених копій документів, зокрема трудової книжки, паспорту та Ізраїльське посвідчення особи.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, щодо подання позивачем нотаріально засвідчених копій трудової книжки та паспорту до пенсійного органу, а також інших необхідних для призначення пенсії документів, доказуванню не підлягають.

Відповідно до п. 2.23 Порядку до заяви про призначення (поновлення) пенсії особи, які тимчасово проживають за кордоном, додають копії документів, в тому числі документів про отримання тимчасового захисту або статусу біженця та реєстрацію їх місця тимчасового проживання/перебування за кордоном (з перекладом), засвідчені дипломатичним представництвом або консульською установою України або нотаріально (п. 2.23 Порядку).

З огляду на встановлені судом обставини, зокрема у справі №540/1258/19, суд вважає необґрунтованою підставу для прийняття оскаржуваного рішення як ненадання заявником належним чином завіреної копії трудової книжки та паспорту для посвідчення особи.

Окремо необхідно зазначити, що повернення документів заявникові після відмови у призначенні пенсії не є підставою для відмови у призначенні пенсії при повторному розгляді заяви за відсутності цих документів у пенсійного органу, оскільки, у такому випадку, пунктом 1.7 Порядку № 22-1 встановлено, що у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

В порушення вказаної норми ГУ ПФУ в Херсонській області не надало позивачу можливості для надання документів, які йому були повернуті, та які, на думку пенсійного органу, оформлені не належним чином, або взагалі відсутні, а відмовило у призначенні пенсії. Вказане також стосується і заяви про виплату пенсії на банківський рахунок.

Посилання щодо відсутності паспорта громадянина України або іншого документа з відміткою про реєстрацію (довідку з місця проживання) суд відхиляє також з підстави вирішення цього питання у межах справи №540/1258/19.

З приводу відмови у прийнятті заяви про виплату пенсії або грошової допомоги, що складена у філії Запорізького обласного управління АТ Ощадбанк суд зазначає наступне.

Так, Постановою КМУ від 30.06.1999 року №1596 затверджено Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках.

Виплата і доставка пенсій та грошової допомоги здійснюється уповноваженими банками на умовах, визначених цим Порядком, та на підставі договорів, що укладаються:

між уповноваженими банками та органами соціального захисту населення або центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат;

між уповноваженими банками та органами Пенсійного фонду, а у разі централізованого нарахування пенсій - між уповноваженими банками та головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та органами Пенсійного фонду, у разі централізованого фінансування пенсій - між уповноваженими банками та головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві. (п. 3)

Виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) (далі - установи уповноважених банків). (п. 4)

Одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка. (п. 6)

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку.

Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку. (п. 10)

Як встановлено із доданих до відзиву документів, позивач звернувся до відповідача через Веб-портал Пенсійного фонду України із заявою про виплату пенсії або грошової допомоги від 20.07.2020 р. на поточний рахунок, який відкритий у філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк».

Відповідач листом відмовив у прийнятті вказаної заяви посилаючись на порушення Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого Постановою КМУ від 30.06.1999 року №1596.

Однак, суд вважає, що відповідач протиправно відмовився приймати подану заяву, оскільки заява відповідає Додатку 1 до Порядку №1596 в редакції Постанови КМУ № 662 від 22.09.2016 р.

Суд вважає, що під "особистим зверненням пенсіонера", про що зазначено у п. 10 Порядку №1596, варто розуміти перш за все особисте підписання пенсіонером заяви про виплату пенсії, а не виключно фізичне подання заяви самим пенсіонером до пенсійного органу.

Доводи відповідача про те, що особисто підписана заява пенсіонера може бути передана в пенсійний фонд тільки ним особисто, значною мірою унеможливлює право особи на призначення пенсії, який проживає за кордоном.

Норми Порядку №1596 звужують право позивача на пенсію у порівнянні з нормами, викладеними у спеціальному Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що має вищу юридичну силу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 від 15 серпня 2018 року про призначення пенсії відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії з підстав зазначених в рішенні №54 від 04.06.2020 року, та протиправно відмовив у прийнятті заяви про виплату пенсії або грошової допомоги від 20.07.2020 р., а також протиправно не дослідив питання чи досяг позивач необхідного пенсійного віку та чи має необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком.

З огляду на викладене, позовні вимоги у наведеній частині підлягають задоволенню.

Разом із тим, вимога щодо зобов`язання Головне управління призначити та виплачувати пенсію за віком з 15 серпня 2018 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та здійснювати виплату пенсії на вказаний ним банківський рахунок з врахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів задоволенню не підлягає у зв`язку із наступним.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Тобто, саме Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати. Тобто, безпосередньо органи Пенсійного фонду мають виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії, зокрема прийняття відповідного рішення, оскільки прийняттю такого рішення передує дослідження та аналіз відповідного стажу роботи особи, що звернулася за призначенням пенсії; перевірка та оцінка наданих документів.

Суд не наділений повноваженнями обраховувати страховий стаж, що у даному випадку виключає можливість зобов`язання призначити пенсію, оскільки обов`язковою передумовою для призначення пенсії є наявність відповідного стажу роботи.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи, що призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Щодо вимог позивача про стягнення з ГУ ПФУ в Херсонській області 100000 грн за завдану моральну шкоду, суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Чинним законодавством визначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, необхідно надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у Постанові від 19.09.2018 р. у справі № 815/7401/16.

Суд зауважує, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди необхідною є наявність у діях відповідача певного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, будь-яких допустимих та достатніх доказів того, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача у цьому спорі, заподіяно шкоду стану здоров`я позивача, спричинено погіршення його стану, зумовлено фізичні, душевні, психічні страждання, позивачем не надано. Самого лише посилання на протиправні діяння суб`єкта владних повноважень або поганого самопочуття чи хвилювання позивача внаслідок таких подій, недостатньо для прийняття рішення про відшкодування моральної шкоди.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження заподіяння моральної шкоди та на підтвердження причинного зв`язку моральної шкоди із діями заподіювача шкоди, а також розрахунку суми визначення моральної шкоди у заявленому розмірі.

Відтак суд відмовляє у задоволенні такої вимоги.

Окремо необхідно зауважити, що наведені у відзиві підстави для відмови у призначенні позивачеві пенсії як то несумісність видів діяльності представника позивача суд не бере до уваги, оскільки оскаржуване рішення такої підстави не містить.

Судовий збір розподілено відповідно до ст. 139 КАС України пропорційно кількості задоволених вимог (840,80 грн / 2 = 420,40 грн).

Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №54 від 04.06.2020 року про результати розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 15.08.2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 15.08.2018 року із урахуванням доданих до цієї заяви документів, а також заяви про виплату пенсії або грошової допомоги від 20.07.2020 року, та прийняти рішення з обов`язковим наданням оцінки пенсійному віку та страховому стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 420,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.