Справа № 320/15904/23
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 року м.Київ № 320/15904/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві №0-2651 від 26.11.2018 року про нарахування ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) транспортного податку з фізичних осіб за 2018 рік в розмірі 6 250, 00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві № 0-2651 від 25.06.2019 року про нарахування ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) транспортного податку з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 25 000, 00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві № від 17.04.2020 року про нарахування ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) штрафної санкції з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 5 000, 00 грн;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у місті Києві виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис № 82733621 від 13.10.2022 щодо встановлення публічного обтяження (податкової застави), згідно з актом опису майна у податкову заставу № 1215/26-15-13-06-13 від 13.10.2022.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що податковим органом транспортний податок за 2017-2018 роки нараховано безпідставно, оскільки відсутні докази того, що легковий автомобіль, який перебуває у власності позивача є об`єктом оподаткування у 2018-2019 роках.

Відповідачем подано до суду відзив, в якому зазначено, що згідно з підпунктом 267.2.1 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року. Таким чином, транспортний засіб, який належить позивачу на праві приватної власності є об`єктом оподаткування, а позивач є платником транспортного податку. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними та складеними з урахуванням норм діючого законодавства.

Ухвалою суду від 05.06.2023 відкрито провадження у справі, визначено провадити розгляд суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у визначений судом строк подати відзив на позовну заяву та усі наявні докази.

Ухвалою суду від 19.10.2023 витребувано від ОСОБА_1 та ГУ ДПС у м. Києві розрахунок вартості автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, 2018 року випуску, об`єм циліндрів двигуна - 1999, вид палива - дизельне, у відповідності до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, що затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 станом на 2018 рік та 2019 рік.

Позивачем до суду 30.10.2023 подано клопотання про приєднання до матеріалів справи розрахунок вартості автомобіля у відповідності до методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів.

Відповідачем подано до суду письмові пояснення, в яких він зазначив, що законодавець наділив повноваженнями щодо визначення середньоринкової вартості ТЗ Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України. Відповідач лише приймає ППР на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Міністерства інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу, а саме: автомобілю марки Land Rover, моделі Range Rover Evoque, 2018 року випуску, вид палива - дизельне паливо; повна маса (кг) 2490; кількість циліндрів - 4; об`єм двигуна (см. куб) -1999. Вартість вказаного автомобіля склала на момент придбання 1 000 013 грн.

26.11.2018 Головним управління ДПС у м. Києві відносно заявника було винесене податкове повідомлення-рішення №0-2651 зі сплати транспортного податку на суму 6250 грн. за 2018 рік.

25.06.2019 Головним управління ДПС у м. Києві відносно заявника було винесене податкове повідомлення-рішення № 0-2651 зі сплати транспортного податку на суму 25 000, 00 грн. за 2019 рік.

Також, Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві винесено ППР № від 17.04.2020 про нарахування ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) штрафної санкції з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 5 000, 00 грн.

18.08.2022 відповідачем прийнято Рішення №265426-17 про опис майна у податкову заставу.

13.10.2022 відповідачем складено Акт опису майна №1215/26-15-13-06-13 та внесені дані щодо автомобіля марки Land Rover, моделі Range Rover Evoque, 2018 року випуску, К6737ЕП до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Позивачка вважає податкові повідомлення-рішення протиправними, а дії щодо внесення автомобіля до Державного реєстру обтяжень рухомого майна протиправними, у зв`язку із чим звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті і перевіряючи відповідність закону оскарженого рішень владного суб`єкта, суд зазначає, що статтею 19 Конституції України проголошено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З 01.01.2011р. обсяг та зміст повноважень адміністративних органів в галузі справи контролю за податковою дисципліною, а також порядок реалізації контролюючими органами процедури застосування міри юридичної відповідальності до осіб, котрі скоїли податкові правопорушення, визначений, насамперед, нормами Податкового кодексу України.

Так, податковий обов`язок за публічним платежем транспортний податок був вперше запроваджений Законом України № 71-VIII від 28.12.2014 р., котрий набрав чинності з 01.01.2015 р. та у новій редакції виклав положення ст. 267 Податкового кодексу України, де в п. 267.1.1. вказано, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Згідно пункту 267.2.1. ст. 267 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об`єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Законом України від 24.12.2015р. №909-VIII та Законом України від 21.12.2016 р. №1797-VIII до абз.1 п. 267.2.1 ст. 267 Податкового кодексу України були внесені зміни, унаслідок яких об`єктом оподаткування податком з власників транспортних засобів визначені легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

З приписів наведеної норми чітко слідує, що законодавцем запроваджено дві кваліфікуючі ознаки, за одночасної наявності яких у особи, як потенційного платника податку на майно (транспортного податку), і виникає податковий обов`язок стосовно конкретного належного йому на праві приватної власності легкового автомобіля, а саме: 1) віковий ценз автомобіля - тобто існування (не закінчення, тривання, продовження) періоду часу в п`ять років від року випуску автомобіля, 2) вартісний ценз автомобіля - тобто перевищення показником середньоринкової вартості автомобіля межі у 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 1 січня звітного податкового року.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" у 2018 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня встановлено в 3723 гривень.

Отже, у 2018 році передбачена підпунктом 267.2.1 пункту 262.1 статті 267 ПК України межа середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення їх до об`єктів оподаткування транспортним податком становила 1 396 125 грн. (3723 грн. х 375).

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року установлено мінімальну заробітну плату в розмірі 4 173, 00 грн.

Таким чином, платниками транспортного податку за 2019 рік є власники легкових автомобілів, середньоринкова вартість яких становить понад 1 564 875, 00 грн.

Вартісний ценз автомобіля визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального (абз.2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України).

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального (абз.3 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.06.2017 р. №428), (далі за текстом -Методика), встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 Методики визначено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. N 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., N 44, ст. 1576).

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (п. 3 Методики).

Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку (пункт 4 Методики).

Аналіз наведених положень Податкового кодексу України, Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить, що для визнання автомобіля об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно, Мінекономрозвитку.

Відтак, перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у відповідному році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, у той час як межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018р. у справі № 813/3965/17.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копія якого наявна в матеріалах справи, позивачка є власником транспортного засобу, а саме: автомобілю марки Land Rover, моделі Range Rover Evoque, 2018 року випуску, тип кузова універсал В, вид палива - дизельне паливо; повна маса (кг) 2490; кількість циліндрів - 4; об`єм двигуна (см. куб) -1999.

Судом установлено, що легковий автомобіль з такими ознаками та параметрами (марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального) не включений до Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 та 2019 роках та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року) та на 1 січня2019 року, розміщеному Мінекономрозвитку на своєму офіційному веб-сайті. (http://me.gov.ua/Vehicles/CalculatePrice?lang=uk-UA)

До Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року), включено інші моделі автомобіля марки Land Rover (тип пального - дизель), а саме - Range Rover Evoque 5D та Range Rover Evoque 3D.

До Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2019 році та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2019 (звітного) року), включено інші моделі автомобіля марки Land Rover (тип пального - дизель), а саме - Range Rover Evoque cabrio/

Відповідачем не доведено, що придбаний позивачем автомобіль належить саме до цих марок.

Також, в матеріалах справи міститься наданий позивачем розрахунок вартості транспортного засобу Land Rover Range Rover Evoque 2018 року випуску станом на 2018 рік, який становить 1070970,62 грн. та станом на 2019 рік - 874757,26 грн., розрахований відповідно до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень є отримана від Мінекономрозвитку інформація.

Водночас, підтвердження зазначеного суду не надано.

Матеріалами справи не підтверджується й факт проведення відповідачем при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень оцінки транспортного засобу позивача, в силу чого, у відповідача не було достатніх та необхідних, визначених законодавством даних (інформації) щодо середньоринкової вартості транспортного засобу позивача, для визначення критеріїв яким має відповідати об`єкт оподаткування як підстави для нарахування позивачу транспортного податку.

Разом з тим, під час дослідження справи, суд дійшов висновку, що відповідачем суду належних доказів належності спірного легкового автомобіля позивача до об`єктів оподаткування транспортним податком не надано.

Так, згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі "Новік проти України" (18.12.2008) Суд зробив висновок, що "надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога "якості закону" у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля".

У справі "Щокін проти України" Суд дійшов висновку про порушення прав заявника, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, по-перше, в зв`язку з тим, що відповідне національне законодавство не було чітким і узгодженим, та, відповідно, не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по-друге, національними органами не була дотримана вимога законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника - платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

З урахуванням викладеного суд зазначає, що контролюючий орган, отримавши від законодавця вичерпний перелік технічних характеристик, необхідних для надання автомобілю статусу об`єкта оподаткування, був позбавлений повноважень та підстав розширеного тлумачення будь-яких параметрів, вдаючись до застосування не запровадженого законом алгоритму управлінських дій.

Тому у даному випадку, податковий орган вдався до реалізації управлінської функції у самотужки та на власний розсуд розробленим спосіб, хоча такого порядку дій законом не передбачено.

Так, суд зазначає, що критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Отже, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів правомірності спірного рішення.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що владний суб`єкт не дотримався вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18) порушення вимог закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Між тим, у спірних правовідносинах такі порушення спричинили настання негативних наслідків, що є визначеною процесуальним законом підставою для скасування рішень контролюючого органу.

Таким чином, суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача Головне управління Державної податкової служби у місті Києві виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис № 82733621 від 13.10.2022 щодо встановлення публічного обтяження (податкової застави), згідно з актом опису майна у податкову заставу № 1215/26-15-13-06-13 від 13.10.2022., визнається судом похідною від встановлення факту протиправності податкових повідомлень рішень, оскільки є інструментом захисту прав платника податків у спірних правовідносинах.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 серпня 2020 року у справі №808/2726/16.

За таких обставин суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявленого позову та про його задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2 147,20 грн., які, зважаючи на задоволення позову, слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві №0-2651 від 26.11.2018 року про нарахування ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) транспортного податку з фізичних осіб за 2018 рік в розмірі 6 250, 00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві № 0-2651 від 25.06.2019 року про нарахування ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) транспортного податку з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 25 000, 00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві № від 17.04.2020 року про нарахування ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) штрафної санкції з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 5 000, 00 грн.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у місті Києві виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис № 82733621 від 13.10.2022 щодо встановлення публічного обтяження (податкової застави), згідно з актом опису майна у податкову заставу № 1215/26-15-13-06-13 від 13.10.2022.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп. на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.