Справа № 496/4130/19 
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/4130/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №10 від 26.09.2017 в частині зарахування на квартирний облік в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 складом сім`ї 1(одна) особа саме з 19.07.2013 та зобов`язання житлову комісію Військової частини НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов для отримання житлового приміщення з датою зарахування в загальну чергу з 09.10.2007.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.02.2021 по справі №496/4130/19 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.05.2023 по справі №496/4130/19 скасовано рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11.02.2021 по справі №496/4130/19; закрито провадження у справі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.05.2023 по справі №496/4130/19 задоволено заяву представника ОСОБА_1 ; справу №496/4130/19 передано до Одеського окружного адміністративного суду за встановленою юрисдикцією.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2023, справу передано для розгляду судді Одеського окружного адміністративного суду Танцюрі К.О.

Ухвалою суду від 04.09.2023 прийнято до провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначав, що ОСОБА_1 у період з 15.07.2002 по теперішній час проходить військову службу у Збройних силах України. Позивач зазначив, що вперше його було зараховано на квартирний облік з дати 09.10.2007 та, що у житлової комісії при військовій частині відсутні повноваження переглядати рішення іншої житлової комісії, в тому числі втручатись у періоди перебування військовослужбовців на квартирному обліку, рішення за якими приймались іншою житловою комісією. Позивач зазначив, що рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 , яке оформлено Протоколом №4 від 19.07.2013, житловою комісією не переглядалось, не оскаржувалось, до нього не вносились жодні зміни, тому воно є законним та легітимним та відповідно житлова комісія Військової частини НОМЕР_1 не мала жодних повноважень щодо зменшення строку перебування позивача на квартирному обліку, рішення за яким приймала інша житлова комісія.

11.12.2019 до Біляївського районного суду надійшов відзив на позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просив суд відмовити у задоволенні позову. Зокрема, відповідач вказав, що ОСОБА_1 дійсно проходив службу в в/ч НОМЕР_1 у період з 31.03.2017 по 21.03.2018, але на момент звернення до житлової комісії в/ч НОМЕР_1 з питання зарахування його на квартирний облік у даного військовослужбовця була відсутня необхідна документація, яка б доказувала його перебування на квартирному обліку раніше дати 19.07.2013. Втрата документів призвела до зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 з 19.07.2013.

Також, 14.08.2023 до Одеського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову. Так, відповідач зазначивши, що відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 , позивача звільнено з військової служби за п.п. «к» п.5 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» (як військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого період), та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 не за станом здоров`я, а також не у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно витягу з послужного списку ОСОБА_1 , підполковник ОСОБА_1 призваний на військову службу Шевченківським РВК м.Запоріжжя - 15.07.2002 року та проходив службу у Збройних Силах України, а саме:

- на посаді курсанта в Харківському військовому університеті з 15.07.2002 по 23.06.2007;

- на посаді начальника обслуги (приймальних пристроїв та апаратури тренажу) відділення бойового управління радіотехнічної батареї зенітного ракетного дивізіону С-200 в/ч НОМЕР_3 з 23.06.2007 по 14.12.2007;

- на посаді начальника обслуги (приймальних пристроїв та апаратури тренажу) відділення бойового управління радіотехнічної батареї зенітного ракетного дивізіону С-200 в/ч НОМЕР_3 з 14.12.2007 по 31.01.2011;

- на посаді начальника відділення бойового управління батареї управління та радіолокаційної розвідки зенітного ракетного дивізіону С-200 в/ч НОМЕР_2 з 31.01.2011 по 26.09.2011;

- на посаді начальника служби метрології і стандартизації штабу в/ч НОМЕР_2 з 26.09.2011 по 12.09.2013;

- на посаді старшого помічника начальника оперативного відділення в/ч НОМЕР_2 з 12.09.2013 по 17.08.2015;

- на посаді слухача інституту авіації та протиповітряної оборони НУОУ ім. І.Черняховського з 17.08.2015 по 31.03.2017;

- на посаді начальника оперативного відділення заступник начальника штабу в/ч НОМЕР_1 з 31.03.2017 по 21.03.2018;

- на посаді заступника начальника оперативного відділу в/ч НОМЕР_4 з 21.03.2018 по теперішній час (а.с. 10, 11 т.1)

Згідно витягу з протоколу № 52 від 09.10.2007 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_1 зарахований на квартирний облік при в/ч НОМЕР_3 (а.с. 12 т.1)

Відповідно до витягу з протоколу № 78 засідання житлової комісії військової частини військової частини НОМЕР_3 від 29.04.2011 ОСОБА_1 знято з квартирного обліку, у зв`язку з переводом на нове місце служби. (а.с. 13т.1).

Як вбачається з витягу з протоколу № 4 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 19.07.2013 ОСОБА_1 було зараховано на квартирний облік з 09.10.2007 (а.с. 20).

Згідно із витягу з протоколу № 41 від 19.05.2017 року засідання житлової комісії військової частина НОМЕР_2 ОСОБА_1 було знято з обліку для поліпшення житлових умов, який знаходився на обліку при військовій частині НОМЕР_2 з 19.07.2013 по 19.05.2017 у загальній черзі з 09.10.2007 у складі сім`ї 1 (одна) особа (а.с. 21 т.1).

ОСОБА_1 звернувся із рапортом до голови житлової комісії та просив зарахувати на квартирний облік з 09.10.2007 зі складом сім`ї 1-ї особи (а.с. 24, 25 т.1).

Витягом з протоколу № 10 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2017 ОСОБА_1 зараховано на квартирний облік в/ч НОМЕР_1 з 19.07.2013(а.с. 26 т.1).

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких громадянин має змогу побудувати житло, придбати його у власність, або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступною платою відповідно до закону.

Частиною першою ст.12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991року №2011-XII передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.37 Житлового кодексу України ( найменування кодексу згідно Закону України Про дерадянізацію законодавства України) Облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію.

Статтею 38 Житлового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин ) встановлено, що Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Статтею 43 Житлового кодексу України передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Законодавством Української РСР окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.

Відповідно до положень ч.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20 грудня 1991 року № 2011-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року №1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі Порядок №1081).

Відповідно до положень п. 22-24 Порядку №1081( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Для зарахування на облік військовослужбовець подає рапорт на ім`я безпосереднього командира (начальника).

До рапорту додаються: довідка з місця проживання про реєстрацію і склад сім`ї; витяг з особової справи військовослужбовця про склад сім`ї; довідка про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчих органах місцевих рад); документи, що підтверджують право на першочергове та позачергове одержання житла, інші пільги.

Інші документи житлова комісія запитує у разі потреби через командира військової частини у відповідних державних органів, установ, організацій, громадян.

Військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.

При цьому, згідно п.26 Порядку №1081 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

При цьому, будь-яких обмежень, щодо строку між зняттям та поставкою на квартирний облік, Порядок не містить.

З аналізу вказаних норм вбачається, що у разі, якщо військовослужбовець продовжив військову службу в іншій військовій частині він зараховується на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

Щодо посилання відповідача у відзиві на позовну заяву від 11.12.2019 на те, що на момент звернення позивача до житлової комісії в/ч НОМЕР_1 з питання зарахування його на квартирний облік у даного військовослужбовця була відсутня необхідна документація, яка б доказувала його перебування на квартирному обліку раніше дати 19.07.2013 та втрата документів призвела до зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 з 19.07.2013, суд зазначає наступне.

Пунктом п. 70 рішення ЄСПЛ у Справі «Рисовський проти України» зазначено про особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права: державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права; на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси; принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам; потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються; у контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

Слід відзначити, що у даному випадку військова частина НОМЕР_1 не дотрималась вимог принципу "належного урядування", оскільки не діяла вчасно і послідовно, протиправно переклала відповідальність за неналежне ведення документації суб`єктом владних повноважень на позивача, та відповідно протиправно зарахувала на квартирний облік в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 з 19.07.2013, замість 09.10.2007.

При цьому, військова частина НОМЕР_1 не врахувала те, що згідно із витягу з протоколу № 4 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 19.07.2013 ОСОБА_1 було зараховано на квартирний облік з 09.10.2007 (а.с. 20 т.1). Зазначене рішення є чинним та відсутні підстави для його неврахування Військовою частиною НОМЕР_1 .

Суд зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Відтак, невиконання військовою частиною законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Разом з тим, суд зазначає, що житлова комісія Військової частини НОМЕР_1 , приймаючи рішення, оформлене протоколом №10 від 26.09.2017 в частині зарахування на квартирний облік в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 складом сім`ї 1(одна) особа саме з 19.07.2013, замість 09.10.2007 (дати з якої ОСОБА_1 просив зарахувати на квартирний облік) , не зазначила (не конкретизував) підстави для відмови ОСОБА_1 у зарахуванні його на квартирний облік з 09.10.2007.

З урахуванням зазначених норм права та обставин справи, а саме того, що позивач має право на зарахування його на квартирний облік з 09.10.2007, тобто з урахуванням збереження попереднього часу перебування на квартирному обліку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №10 від 26.09.2017 в частині зарахування на квартирний облік в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 складом сім`ї 1(одна) особа саме з 19.07.2013 та зобов`язання житлову комісію Військової частини НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов для отримання житлового приміщення з датою зарахування в загальну чергу з 09.10.2007.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача та оскільки вимозі про зобов`язання відповідача вчинити певні дії передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача, судовий збір за другу(похідну) вимогу позивача не стягується, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судового збору у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №10 від 26.09.2017 в частині зарахування на квартирний облік в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 складом сім`ї 1(одна) особа саме з 19.07.2013.

Зобов`язати житлову комісію Військової частини НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов для отримання житлового приміщення з датою зарахування в загальну чергу з 09.10.2007.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра