Справа № 300/2855/22
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

08 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 300/2855/22 пров. № Н-А/857/13164/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні та стягнення коштів за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУ ПФУ, пенсійний орган, відповідач) щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, як інваліду війни 2 групи відповідно до ч.5 ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту №3551-XII від 22.10.1993 (далі Закон №3551), зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком як інваліду війни 2 групи, з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеного у рішенні №3-р/2020 від 27.02.2020 по справі №14-247/2018 (3393/18) та стягнути з пенсійного органу на його користь недоотриману разову грошову допомогу до 05 травня у 2022 році як інваліду війни 2 групи в розмірі 11566,00 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 позовні вимоги були задоволені частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі меншому, ніж передбачено ч.5 ст.13 Закону №3551 та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити йому недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просило його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2022 апеляційну скаргу ГУ ПФУ було задоволено. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 по справі №300/2855/22 скасовано та прийнято постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів.

16.08.2023 ОСОБА_1 подав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2023 по справі №300/2855/22. Підставою перегляду вказує постанову Верховного Суду від 13.06.2023 у справі №560/8064/22 щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2022 рік.

З урахуванням положень п.3 ч.1 ст.311, ч.2 ст.368 КАС України, беручи до уваги ту обставину, що апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції здійснювався відповідно до п.3 ч.1 ст.311 цього Кодексу, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи заяви в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що подана заява не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, що підтверджується посвідченням від 06.08.22012 серії НОМЕР_1 .

Позивач до 5 травня 2022 року отримав разову грошову допомогу, як особа з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, що підтверджується довідкою ГУ ПФУ №768 від 05.08.2022.

На звернення ОСОБА_1 щодо проведення виплати разової грошової допомоги до 5 травня 2022 року у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, відповідач листом №2386-2412/С-02/8-0900/22 від 30.06.2022 повідомив про відсутність правових підстав для проведення виплати позивачу грошової допомоги у зазначеному розмірі.

Не погоджуючись з розміром належної до виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що належним та ефективним способом захисту порушеного права буде визнання протиправними дій ГУ ПФУ щодо нарахування та виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі меншому, ніж передбачено ч.5 ст.13 Закону №3551-XII та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимоги, суд апеляційної інстанції у постанові від 15.12.2022 дійшов висновку, що у 2022 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня має здійснюватися у розмірах, визначених в додатку до Порядку використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 07.05.2022, відповідна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 01.12.2022 по справі №580/2869/22.

Згідно ч.1 ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Подаючи заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2022, позивач як на нововиявлену підставу посилається на постанову Верховного Суду від 13.06.2023 по справі №560/8064/22.

Вирішуючи вказане питання, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.361 КАС України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є :

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

З аналізу приведеної вище норми вбачається, що нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

Тобто, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 по справі №816/4947/14, від 13.02.2018 по справі №815/756/14.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 по справі №2а-23903/09/1270 та від 03.04.2018 по справі №477/1012/14-а.

Колегія суддів дійшла висновку, що заявник помилково ототожнює правову природу визначення нововиявленої обставини з правовою позицією Верховного Суду, яка викладається як висновок суду касаційної інстанції в судових рішеннях.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На думку колегії суддів, вищевказані обставини, наведені заявником як нововиявлені, фактично зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції, які викладені у постанові від 15.12.2022 , який на момент прийняття постанови враховував останню правову позицію касаційного суду, яка була висловлена Верховним Судом у постанові від 01.12.2022 по справі №580/2869/22.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Зокрема, як вбачається із рішення ЄСПЛ у справі Правєдная проти Росії (Pravednaya v. Russia, заява №69529/01) та рішення у справі Попов проти Молдови №2 (Popov v. Moldova № 2, заява №19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення у справі Христов проти України (заява №24465/04) ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення у справі Брумареску проти Румунії (Brumarescu v. Romania), заява №28342/95, п.61, у справі Желтяков проти України, заява №4994/04, п.42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (п.34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі та непереборні обставини (рішення у справі Рябих проти Росії (Ryabykh v. Russia), заява №52854/39, п.52, у справі Желтяков проти України, заява №4994/04, п.43).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що заява про перегляд постанови суду апеляційної інстанції від 15.12.2022 не підлягає до задоволення, а наведені в ній доводи, висновків суду, які викладені у цій постанові не спростовують.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити позивачу його право на оскарження постанови від 15.12.2022 у касаційному порядку, заявивши відповідне клопотання про поновлення процесуального строку.

Керуючись ст.ст. 311, 322, 325, 329, 361, 363, 368, 369 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року по справі №300/2855/22 за нововиявленими обставинами та залишити її в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук