Справа № 522/8826/17
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/8826/17
07 листопада 2023 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд в складі судді Бутенка А.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 в порядку ст.383 КАС України у справі № 522/8826/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи Військова частина НОМЕР_1 , Командування військо-морських сил Збройних сил України (в/ч НОМЕР_2 ), Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності противоправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи Військова частина НОМЕР_1 , Командування військо-морських сил Збройних сил України (в/ч0456), Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності противоправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 року позов задоволено частково.

Визнано противоправною бездіяльність Міністерства оборони України, щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з 30.10.2002 року по 25.07.2014 року включно.

Зобов`язано Міністерство оборони України на підставі роздавальної відомості № 832 за листопад 2016 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 30.10.2002 року по 25.07.2014 року включно, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

08.06.2023 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява в порядку ст.383 КАС України, в якій заявник просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача Міністерства оборони України по виконанню рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 по справі № 522/8826/17 про нарахування та виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 30.10.2002 року по 25.07.2014 року включно, у спосіб та в порядку, які встановлені цим судовим рішенням, а саме: на підставі роздавальної відомості №832 за листопад 2016 року і відповідно до «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21 лютого 2001 року №159.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 в порядку ст.383 КАС України у справі № 522/8826/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи Військова частина НОМЕР_1 , Командування військо-морських сил Збройних сил України (в/ч0456), Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності противоправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 року без змін.

14.08.2023 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява в порядку ст.383 КАС України, в якій заявник просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача Міністерства оборони України по виконанню рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 по справі № 522/8826/17 про нарахування та виплату мені компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 30.10.2002 року по 25.07.2014 року включно на підставі роздавальної відомості № 832 за листопад 2016 року і відповідно до «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159. Визнати цю бездіяльність відповідача Міністерства оборони України такою, що вона порушує мої права, які підтверджені цим судовим рішенням;

- за результатами розгляду даної заяви постановити ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 КАС України, встановив відповідачу Міністерству оборони України 10-денний строк для виконання вказівок суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, суд дійшов висновку, що заява не належить до задоволення з наступних підстав.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Проголошені принципи обов`язковості судових рішень передбачені статтею 124 Конституції.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України сул ухвалює рішення іменем України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

3 метою належного захисту прав особи щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема ст.383 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За змістом ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Дана правова позиція щодо способу захисту порушеного права особи викладена у постанові Верховного Суду від 23.09.2020 року у справі № 760/3142/17 в аналогічних правовідносинах.

Згідно з ч. 4 ст. 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

З системного аналізу вищезазначених норм права випливає, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Заявник в обґрунтування поданої заяви зазначає, що під час судового засідання у П`ятому апеляційному адміністративному суді 02.08.2023 року, головуючий суддя Кравченко К.В. задав представнику Міністерства оборони України питання: чи маються у Міністерства оборони України документи про нарахування та виплату позивачу компенсації на виконання рішення суду від 11.05.2023 року. На це питання представник Міністерства оборони України відповів, що у Міністерства оборони України таких документів нема. На думку заявника, цей факт свідчить про те, що Міністерство оборони України до теперішнього часу не виконало рішення суду від 11.05.2021 року.

Кодекс адміністративного судочинства України спрямовує правосуддя в адміністративних справах саме на забезпечення реалізації права особи на ефективний судовий захист, створюючи судам всі необхідні механізми для гарантування цього.

Суд вважає за доцільне звернути увагу на положення пунктів 53-55 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи «Щодо якості судових рішень», які передбачають, що згідно з тлумаченням Європейського суду з прав людини право на справедливий суд, зафіксоване в статті 6 Конвенції, означає те, що судове рішення повинно бути таким, яке можна ефективно виконати на користь сторони, яка виграла справу; Конвенція не передбачає теоретичного захисту прав людини, а має на меті гарантувати максимальну ефективність такого захисту; рішення повинно бути сформульоване таким чином, щоб його можна було втілити в життя; нечітке рішення, яке можна тлумачити по-різному, підриває ефективність та надійність судового процесу.

Відтак, з метою виконання завдання адміністративного судочинства, передбаченого ч.1 ст.2 КАС України, щодо ефективного поновлення прав та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, саме на суд покладено обов`язок ухвалення рішення, яке відновить права такої особи у сфері публічно-правових відносин від порушень.

Відповідно до ч.1 ст.2 та ч.4 ст.242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, ч.2 ст.5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Суд зазначає, що інститут судового контролю за виконанням судового рішення спрямований на забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч.ч.1-2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

06.10.2021 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 522/8826/17 про зобов`язання Міністерство оборони України на підставі роздавальної відомості № 832 за листопад 2016 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 30.10.2002 року по 25.07.2014 року включно, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

На виконання судового рішення від 11.05.2021 року відповідачем здійснено нарахування та виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 30.10.2002 року по 25.07.2014 року включно, в сумі 412 862,52 грн

Однак позивач не погоджується з розрахунком компенсації, а відсутність такого розрахунку виключає виконання рішення суду, як у частині нарахування, так і у частині виплати йому суми вказаної компенсації.

Суд зазначає, що спосіб виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року по справі №522/88826/17 полягає в тому, що Міністерство оборони України повинно було вчини дві конкретні дії, а саме:

- нарахувати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 30.10.2002 року по 25.07.2014 року включно на підставі роздавальної відомості №832 за листопад 2016 року і з дотриманням вимог Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159;

- виплатити ОСОБА_1 суму такої нарахованої компенсації.

При цьому, нарахування за цим рішенням повинно було бути здійснено з дотриманням таких умов:

- компенсація повинна бути розрахована на підставі роздавальної відомості №832 за листопад 2016 року;

- компенсація повинна бути розрахована з дотриманням вимог Порядку №159.

Вирішуючи питання про те, чи має місце протиправна бездіяльності Міністерства оборони України з виконання рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 року по справі №522/8826/17, суд зазначає, що порядок №159 не містить приписів, які б зобов`язували підприємства, установи та організації складати будь-які обов`язкові документи в якості підтвердження проведеного обчислення суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, а наведені у додатках до Порядку №159 приклади обчислення суми компенсації за своєю суттю не є обов`язковими для складання документами, а лише роз`яснюють методологію проведення розрахунку такої компенсації.

Суд звертає увагу, що наявна у матеріалах даної справи інформація про виплату на картковий рахунок ОСОБА_1 платіжним дорученням №156 від 15.02.2022 року коштів в сумі 412862,52 грн., яка визначена у розрахунку суми компенсації втрати частини грошового доходу (грошового забезпечення) відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 року по справі №522/8826/17 (розрахунок №21 від 28.01.2022 року (т.6 а.с.37)), ОСОБА_1 не заперечується.

З викладеного слідує, що відповідачем вчинено дії щодо виконання судового рішення шляхом нарахування та виплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 30.10.2002 року по 25.07.2014 року включно, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

Виходячи з цього, доведений матеріалами справи факт нарахування та виплати позивачу вказаної компенсації в розмірі 412862,52 грн., без складання та надання позивачу розрахунків такої компенсації, не дає суду підстав стверджувати, що Міністерством оборони України допущено протиправну бездіяльність з виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 року по справі №522/8826/17.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 в порядку ст.383 КАС України, шляхом визнання протиправною бездіяльність Міністерства оборони України по виконанню рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 по справі № 522/8826/17.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 370, 372, 373, 382 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в порядку ст.383 КАС України у справі № 522/8826/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи Військова частина НОМЕР_1 , Командування військо-морських сил Збройних сил України (в/ч0456), Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності противоправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди відмовити.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко