Справа № 280/1040/23
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2023 року справа № 280/1040/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі №280/1040/23 (суддя Семененко М.О.) за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення № 111/32-00-07-03-18 від 07.02.2023року позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2022 року на суму 23 237,00 грн та накладені штрафні (фінансові) санкції у розмірі 11 618,50 грн;

- податкове повідомлення-рішення № 112/32-00-07-03-18 від 07.02.2023, яким відмовлено в наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2022 року на суму 23 350 322,00 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю. Судом визнані протиправними та скасовані оскаржені позивачем рішення відповідача.

Із рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати оскаржене рішення у даній справі, та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач вважає висновки суду, покладені в основу обґрунтування підстав для задоволення вимог, помилковими. Наполягає, що проведеною перевіркою встановлено завищення позивачем податкового кредиту за період з 01.09.2022 по 30.09.2022 на загальну суму податку 23 237,00 грн, що призвело до завищення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за вересень 2022 року на зазначену суму, по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ МДІНА, ЛТД. У даного контрагента відсутні можливості здійснення господарських операцій (недостатня чисельність працюючих, відсутність (незначна наявність) основних засобів, відсутність технічної та матеріальної бази для виконання робіт / надання послуг, відсутність дозвільних документів (ліцензії, дозволи тощо), неможливість виробництва товарно-матеріальних цінностей, відсутність фактичних виробників по ланцюгу придбання/реалізації тощо). Наведені висновки зроблені за сукупністю обставин, встановлених в ході перевірки, у тому числі, аналізу по ланцюгу постачання, на підставі даних, інформаційних систем ДПС, податкової звітності, інших джерел інформації, які підтверджують проведення операції з контрагентами постачальниками, які не виконують свої податкові зобов`язання, не мають правових зв`язків по операціях з реалізації (продажу) товарів (послуг). При цьому, наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцем податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів/робіт/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Щодо відмови в наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2022 року в сумі 23 350 322,00 грн, відповідач зазначає, що ним отримано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року у справі № 757/23352/22-к по кримінальному провадженню №0000146 від 16.02.2021. Суд при винесенні ухвали надав оцінку наявності достатніх обґрунтованих підозр щодо вчинення кримінального правопорушення ПрАТ ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ. Крім того, в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року у справі № 757/23355/22-к зазначено обставини, які підпадають під п.1 та п.2 абз.1 Постанови №187. У зв`язку з чим, на підставі пп. «в» п.200.14 статті 200 ПК України у позивача відсутнє право на бюджетне відшкодування від`ємного значення на загальну суму 23 350 322,00 грн, заявленого у декларації за вересень 2022 року.

Також в обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач стверджує, що постановою №187 встановлено мораторій на виконання будь-яких грошових зобов`язань (розрахунків) Держави та підприємств, осіб, організацій будь-якої форми власності до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державною-агресором. Таким чином, за відсутності остаточних правових наслідків для податкового обліку, отримання позивачем заявленої суми бюджетного відшкодування є не правомірним та передчасним, оскільки правочини, що створюють наслідки для податкового обліку, визнані нікчемними, а виконання будь-яких грошових зобов`язань підпадає під дію мораторію, встановленого Постановою №187 до прийняття та набрання чинності відповідним законом. Відтак, відповідач не має правових підстав для здійснення бюджетного відшкодування на адресу позивача, оскільки вказані фінансові операції порушують інтереси держави.

Позивач направив письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача, просить скаргу залишити без задоволення, як необґрунтовану, а рішення суду в оскарженій відповідачем частині без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на задоволенні скарги та скасуванні рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача просив скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, ПрАТ ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 15.04.1994, перебуває на податковому обліку у відповідача (т.1 а.с.41-55), є платником податку на додану вартість.

Позивачем подано додаткову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2022 року № від 18.10.2022, в якій задекларовано суму від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) в розмірі 23 373 559,00 грн (т.1 а.с.129-137). У складі звітності подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування в сумі 23 373 559,00 грн на рахунок платника у банку.

У період 22.12.2022 по 11.01.2023 фахівцями відповідача, на підставі наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП від 18.11.2022 № 134-п, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ПрАТ ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ щодо законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за вересень 2022 року (вх. № від 18.10.2022), за результатами якої складено акт від 12.01.2023 № 11/32-00-07-01-03/00186536 (далі Акт перевірки, т.1 а.с.62-88, 116-128).

Згідно з висновками Акту перевірки, перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2022 року у деклараціях від`ємного значення ПДВ, встановлено порушення позивачем:

- п.44.1 ст.44, п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п.187.8 ст.187, п.200.4 ст.200, п.201.10, п.201.12 ст.201 ПК України, внаслідок чого підприємством завищено податковий кредит за період з 01.09.2022 по 30.09.2022 на загальну суму ПДВ 23 237 грн, що призвело до завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню (р.20.2.1 податкових декларацій з ПДВ) за вересень 2022 року на суму 23 237 грн;

- пп. «в» п. 200.14 ст. 200 ПК України, внаслідок чого ПрАТ ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ не має права на отримання бюджетного відшкодування за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки по декларації з податку на додану вартість за вересень 2022 р. У зв`язку з вищенаведеним, на підставі пп. в) п. 200.14 ст. 200 ПК України у підприємства відсутнє право на бюджетне відшкодування від`ємного значення на загальну суму 23 350 322 грн.

Позивачем подано заперечення №115-159 від 19.01.2023 до акту перевірки, за результатом розгляду яких контролюючим органом надано відповідь на заперечення до акту перевірки № 626/6/32-00-07-03-03 від 02.02.2023 про визнання акту перевірки правомірним (т.1 а.с.96-115).

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № 111/32-00-07-03-18 від 07.02.2023, відповідно до якого ПрАТ ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2022 року на суму 23 237,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 11 618,50 грн (т.1 а.с.89-92);

- податкове повідомлення-рішення № 112/32-00-07-03-18 від 07.02.2023, відповідно до якого виявлено відсутність у ПрАТ ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ права на отримання бюджетного відшкодування за період вересень 2022 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 23 350 322,00 грн (т.1 а.с.93-95).

Вважаючи протиправними вказані податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що наданими до матеріалів справи письмовими доказами підтверджено, що господарські відносини між позивачем та ТОВ МДІНА, ЛТД мали реальний характер, придбані товари були використані позивачем у власній господарській діяльності, підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, спричинили реальні зміни майнового стану позивача, та були належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності.

На підстав викладеного суд дійшов висновку, що позивачем правомірно сформовано показники податкової звітності з податку на додану вартість з урахуванням господарських операцій з контрагентом ТОВ МДІНА, ЛТД, у зв`язку з чим твердження контролюючого органу про завищення позивачем податкового кредиту та від`ємного значення у податковій декларації за вересень 2022 року на суму 23 237,00 грн є безпідставними.

Наданими до матеріалів справи письмовими доказами, у тому числі згідно додатків до акту перевірки, підтверджується повна сплата позивачем сум податку на додану вартість в розмірі, заявленому до бюджетного відшкодування за вересень 2022 року, що відповідачем не заперечується.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність обставин, з якими він пов`язує відсутність у позивача права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за вересень 2022 року, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення № 112/32-00-07-03-18 від 07.02.2023 є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарги, з огляду на наступне.

Позиція контролюючого органу щодо порушення позивачем податкової дисципліни ґрунтується на твердженні про те, що позивач в декларації за вересень 2022 року задекларував в складі податкового кредиту операції з контрагентом ТОВ МДІНА, ЛТД при відсутності можливості їх здійснення (недостатня чисельність працюючих, відсутність/незначна наявність основних засобів, відсутність технічної та матеріальної бази для виконання робіт/надання послуг, неможливість виробництва ТМЦ, відсутність фактичних виробників по ланцюгу придбання тощо) на загальну суму 23 237,00 грн.

Так, в акті перевірки зазначено, що за результатами аналізу даних АС Податковий блок та наданих документів стосовно ТОВ МДІНА, ЛТД встановлено, що чисельність працюючих складає 6 осіб. У вересні 2023 року ТОВ МДІНА, ЛТД реалізувало на адресу позивача ТМЦ фільтр-колба, картридж поліпропіленовий, котел електричний, які не імпортує. ТОВ МДІНА, ЛТД придбає ТМЦ (картридж поліпропіленовий) у підприємства ТОВ САНТЕХПОСТАВКА Україна, що не є імпортером чи виробником даного товару. Чисельність працюючих ТОВ САНТЕХПОСТАВКА Україна склала 71 особа. У ході проведення перевірки встановлено, що по ТОВ САНТЕХПОСТАВКА Україна прийнято рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (критерій п.8) від 08.02.2022 №51879. Відсутнє придбання ідентичного товару підприємством ТОВ САНТЕХПОСТАВКА Україна. У перевіряємому періоді ТОВ САНТЕХПОСТАВКА Україна формує податковий кредит з придбання товарів кран кульовий, гідроакумулятор, душова система, хомут трубний, колонки газові та ін. Також по ланцюгу постачання ТОВ МДІНА, ЛТД було виявлено придбання товару котел електричний (в асортименті) у підприємства ПП ОТС, що не є виробником чи імпортером даного товару. Чисельність працюючих осіб склала 2 особи. Далі по ланцюгу постачання не було знайдено походження товару котел електричний (в асортименті). У перевіряємому періоді ПП ОТС формує податковий кредит з придбання товарів сітка просічно-витяжна, швидкосшивач картонний, диференціальний автомат, кабель, фанера, та ін.

На думку контролюючого органу, сукупність наведених обставин призводить до висновку про те, що договори (угоди), укладені між ТОВ МДІНА, ЛТД щодо придбання товарів, спрямовані винятково на зменшення бази оподаткування з ПДВ та не мають під собою розумної економічно обґрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети у зв`язку з обізнаністю підприємства з усіма ключовими моментами на кожному етапі постачання /продажу.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

ПК України надає визначення розумної економічної причини (ділової мети), як причини, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому (підпункт 14.1.231 пункту 14.1 статті 14).

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі Закон №996-XIV, тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону №996-XIV первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо)…

…Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з абзацом першим пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідно до пункту 200.8 статті 200 ПК України до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні від 21.12.2016 №1797-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, пункт 201.10 статті 201 ПК України доповнено абзацом нового змісту: Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Судом встановлено, що між позивачем (Покупець) та ТОВ МДІНА, ЛТД (Постачальник) укладено Договір поставки №11200425 від 18.09.2020, за умовами якого Постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) Покупцю Товар, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний Товар і сплатити за нього узгоджену ціну. Асортимент Товару, ціна, кількість, одиниці виміру і додаткові умови постачання, вимоги до якості кожної поставляємої за цим Договором партії Товару, узгоджується сторонами в Додатках (специфікаціях) до цього Договору, які є його невід`ємними частинами (т.1 а.с.138-143).

Згідно Специфікації №4 від 12.09.2022 сторони узгодили поставку товару котел ЕКО-2 15/8М-380В (з клемником дистанційного керування), котел ЕКО-2 18/8М-380В (з клемником дистанційного керування), котел ЕКО-2 30/8М-380В (з клемником дистанційного керування) загальною вартістю 129 888,00 грн, у тому числі ПДВ 21 648,00 грн (т.1 а.с.144).

Товар оплачено на підставі рахунку-фактури від 08.09.2022 №67, платіжним дорученням №63915 від 16.09.2022 на суму 129 888,00 грн, у тому числі ПДВ 21 648,00 грн (т.1 а.с.146, 182-183).

Поставка товару здійснена на підставі видаткової накладної №67 від 17.09.2022 (т.1 а.с.145), товар оприбутковано відповідно до прибуткового ордеру №34 від 20.10.2022, дата проведення 18.10.2022 (т.1 а.с.147).

За даною операцією складено податкову накладну №166 від 16.09.2022 на суму 129 888,00 грн, у тому числі ПДВ 21 648,00 грн, яка зареєстрована в ЄРПН (т.1 а.с.148, 186).

До матеріалів справи надано копію паспорту електричного водонагрівача ЕКО-2 18/8М-380, виробництва ТОВ Тепломаш, Україна, та гарантійний талон на гарантійне обслуговування товару (т.1 а.с.149-171).

Згідно заявки від 13.09.2022 №213-474, ТОВ МДІНА, ЛТД поставлено позивачу товар картридж поліпропіленовий 5 мкм, фільтр-колба Atlas Filtri d=1, корпус самопромивний Hydra+картридж RLH 90 mcr на загальну суму 9 534,00 грн, у тому числі ПДВ 1 589,00 грн (т.1 а.с.172).

Товар оплачено на підставі рахунку-фактури №75 від 14.09.2022, платіжним дорученням №63757 від 14.09.2022 (т.1 а.с.174, 184-185).

Поставку товару здійснено на підставі видаткової накладної №75 від 15.09.2022, товар оприбутковано відповідно до прибуткового ордеру №23 від 20.09.2022, дата проведення 15.09.2022 (т.1 а.с.173, 175).

За даною операцією складено податкову накладну №135 від 14.09.2022 на суму 9 534,00 грн, у тому числі ПДВ 1 589,00 грн, яка зареєстрована в ЄРПН (т.1 а.с.176, 186).

Таким чином, фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ МДІНА, ЛТД підтверджується належним чином оформленими первинними документами, які повністю відповідають вимогам, встановленим статтею 9 Закону №996-XIV - містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, скріплені печатками контрагентів.

Під час перевірки позивача всі первинні документи надавались податковому органу, досліджувались ним, в акті перевірки відсутні будь-які зауваження щодо форми та змісту таких документів, не зазначено про не надання певних документів, тощо, тобто, первинними документами підтверджується здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ МДІНА, ЛТД, а також правомірність формування податкового кредиту по господарським операціям з цим контрагентом на підставі належним чином оформлених та зареєстрованих податкових накладних.

Дослідивши надані до матеріалів справи письмові докази, суд дійшов вірного висновку, що в результаті господарських операцій з ТОВ МДІНА, ЛТД у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі.

Щодо доводів контролюючого органу, в тому числі і в апеляційній скарзі.

Інформація з баз даних АІС Податковий блок та податкова інформація щодо контрагентів позивача (у тому числі по ланцюгу постачання), на яку посилається відповідач, не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів. Крім того, податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку.

Відповідна правова позиція міститься у судових рішеннях Верховного Суду, від 06.02.2018 року у справі № 816/166/15-а (№ К/9901/8403/18), від 27.03.2018 року у справі №816/809/17, від 23.10.2018 у справі №802/1428/17-а, від 27.10.2022 у справі №805/559/17-а тощо.

Податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган (постанова Верховного Суду від 03.09.2019 у справі №810/3790/17).

Згідно з наданою відповідачем податковою звітностю ТОВ МДІНА, ЛТД форми Додаток 4-ДФ за 3 квартал 2022 року, контрагент позивача декларував чисельність працівників у кількості 6 осіб (т.1 а.с.224). Відповідно до наданих контролюючим органом відомостей про об`єкти оподаткування, МДІНА, ЛТД декларує такі об`єкти оподаткування як склад, офіс, два склади-магазини, 2 автомобілі, склад Маяковського,11, офіс Маяковського,11, виставковий зал, учбовий центр. Контролюючий орган не навів пояснень, чому такої кількості працівників та задекларованих основних засобів не було достатньо для виконання господарських операцій з позивачем.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, викладену, зокрема і у постанові від 21 травня 2018 року у справі №2а/0470/4526/12, відповідно до якої правовідносини контрагента із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин позивача його безпосередніми контрагентами.

Контролюючим органом під час перевірки не встановлено та під час судового розгляду не доведено наявність фактів, які б свідчили про обізнаність позивача щодо протиправної поведінки контрагентів по ланцюгу постачання та злагодженості дій між ними.

Наданими до матеріалів справи письмовими доказами підтверджено, що господарські відносини між позивачем та ТОВ МДІНА, ЛТД мали реальний характер, придбані товари були використані позивачем у власній господарській діяльності, підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, спричинили реальні зміни майнового стану позивача, та були належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем правомірно сформовано показники податкової звітності з податку на додану вартість з урахуванням господарських операцій з контрагентом ТОВ МДІНА, ЛТД, у зв`язку з чим твердження контролюючого органу про завищення позивачем податкового кредиту та від`ємного значення у податковій декларації за вересень 2022 року на суму 23 237,00 грн є безпідставними.

Крім того, висновок контролюючого органу про завищення позивачем заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 23 237,00 грн у зв`язку з відображенням у складі податкового кредиту господарських операцій з контрагентом ТОВ МДІНА, ЛТД є помилковим, оскільки як вбачається з розрахунку суми бюджетного відшкодування (Д3) до податкової декларації за вересень 2022 року (т.1 а.с.135), а також відомостей первинних документів, що підтверджують факт оплати ПрАТ ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ товарів/послуг сум, зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2022 року (додаток №3.3.1 до Акту перевірки), вказані операції не мали впливу на заявлену суму бюджетного відшкодування за вересень 2022 року.

Таким чином, має місце безпідставне зменшення контролюючим органом заявленої позивачем суми бюджетного відшкодування за вересень 2022 року на суму 23 237,00 грн, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення № 111/32-00-07-03-18 від 07.02.2023 є протиправним і підлягало скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 112/32-00-07-03-18 від 07.02.2023.

Підставою для прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення, стало отримання контролюючим органом наступної інформації: отримано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року по справі №757/23352/22-к по кримінальному провадженню № 0000146 від 16.02.2021. Суд при винесенні ухвали надав оцінку наявності достатніх обґрунтованих підозр щодо вчинення кримінального правопорушення ПРАТ "ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД "ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ" ІМ. А.М.КУЗЬМІНА". Крім того, в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року по справі №757/23355/22-к зазначено обставини, які підпадають під п. 1 та п. 2. абз. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187 Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.

З огляду на це, відповідач вважає, що на підставі пп. «в» п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України у підприємства відсутнє право на бюджетне відшкодування від`ємного значення на загальну суму 23 350 322 грн, заявленого у декларації за вересень 2022 року.

Відповідно до пункту 200.14 статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Як зазначено в акті перевірки, порушення п.п. «в» п.200.14 ст.200 ПК України встановлено відповідно до отриманої ухвали Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року по справі № 757/23352/22-к по кримінальному провадженню №0000146 від 16.02.2021, а також ухвали Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року по справі № 757/23355/22-к.

Судом встановлено, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва по справі №757/23352/22-к у кримінальному провадженні №0000146 від 16.12.2021 слідчим суддею наданий дозвіл прокурорам Офісу Генерального прокурора України, прокурорам групи прокурорів, слідчим слідчої групи на проведення обшуку в приміщеннях Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, службовими особами якого приймалися рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість ПрАТ ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ, з метою відшукання та вилучення речей і документів, що мають значення для досудового розслідування, містять відомості, які можуть бути використані як докази під час досудового розслідування відносно ПрАТ ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ за період з 01.01.2020 по 06.09.2022 (т.1 а.с.226-228).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва по справі №757/23355/22-к про арешт майна у кримінальному провадженні №0000146 від 16.12.2021, слідчим суддею накладено арешт на грошові кошти у будь-якій валюті, в тому числі у безготівковій формі, на визначеному банківському рахунку позивача та зупинено видаткові операції по рахунку. (т.1 а.с.187-192).

Також судом встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.10.2022 у справі №757/27272/22-к скасовано арешт, накладений на грошові кошти на визначеному банківському рахунку позивача та відновлено видаткові операції (т.1 а.с.195-200).

Як встановив суд першої інстанції, обставини і факти, які досліджуються в межах кримінального провадження №0000146 від 16.12.2021, не стосуються періоду діяльності позивача за вересень 2022 року.

Відповідно до положень частини 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Проте, всупереч вимог частини 2 статті 77 КАС України, належних доказів на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, суду надано не було.

Щодо доводів відповідача про обставини, які підпадають під п. 1 та п. 2. абз. 1 Постанови КМУ № 187 від 03.03.2022р., суд зазначає наступне.

У постанові № 187 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що відповідно до статей 12-1, 20 Закону України Про правовий режим воєнного стану, Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні Кабінет Міністрів України постановив:

1. Для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на:

1) виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором):

громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

Зазначене обмеження не застосовується до юридичних осіб, утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства України:

які є банками або за рахунками яких на підставі нормативно-правових актів або рішень Національного банку дозволяється здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій;

визначених розпорядженням Національного центру оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій, прийнятим відповідно до Порядку оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 2004 р. № 812 Деякі питання оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану (Офіційний вісник України, 2004 р., № 26, ст. 1696);

щодо яких за поданням міністерства, іншого державного органу у зв`язку з провадженням такими юридичними особами діяльності, необхідної для забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України або подолання її наслідків, Кабінетом Міністрів України прийнято рішення про тимчасове управління державою відповідними акціями, корпоративними правами або іншими правами участі (контролю), що належать Російській Федерації або особі, пов`язаній з державою-агресором;

2) відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання Російською Федерацією або особами, пов`язаними з державою-агресором, крім безоплатного відчуження на користь держави Україна;

3) відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання на користь осіб, пов`язаних з державою-агресором, або на користь Російської Федерації.

2. Установити, що:

1) правочини (у тому числі довіреності), укладені з порушенням мораторію, визначеного пунктом 1 цієї постанови, у тому числі якщо ними передбачається відповідне відчуження у майбутньому, є нікчемними;

2) нотаріальне посвідчення правочинів, що порушують мораторій, визначений пунктом 1 цієї постанови, забороняється. Державна реєстрація або інше визнання державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державними реєстраторами речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, особами, які надають публічні (адміністративні) послуги, правочинів, укладених з порушенням мораторію, визначеного пунктом 1 цієї постанови, забороняється.

3. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та діє до набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, але не більше одного місяця з дня припинення чи скасування воєнного стану.

Постанова №187 прийнята саме з метою посилення захисту інтересів держави Україна та припинення шляхів фінансування юридичних осіб, пов`язаних з Російською Федерацією, що неминуче призводить до опосередкованого фінансування неспровокованої військової агресії проти України, та встановлення мораторію на виконання зобов`язань за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України, перед юридичними особами, у тому числі, створеними та зареєстрованими відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

Слід зазначити, що Постанова №187 не містить положень щодо її впливу на взаємовідносини у податковій сфері, зокрема, щодо бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Крім того, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначаються ПК України, отже відповідні права не можуть встановлюватись, змінюватись або припинятись підзаконними нормативно-правовими актами.

З наданих до матеріалів справи письмових доказів судом встановлено, що відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань кінцевим беніфіціарним власником ПрАТ ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ є ОСОБА_1 , Франція (т.1 а.с.41-55). Належність вказаної особи до громадянства Франції підтверджується долученою до матеріалів справи копію паспорту (т.2 а.с.21-25).

Також надана структура власності ПрАТ ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ, інформація щодо акціонерів ПрАТ ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ станом на 20.02.2023 (інформаційна довідка Національного депозитарію України вих. № 16/24), та листи надані акціонерами позивача - Boundryco Ltd., Crascoda Holdings Limited, Middleprime Limited, Gazaro Ltd., Wenox Holdings Limited (резиденти Кіпру), з яких не вбачається наявності у позивача кінцевого бенефіціарного власника, члена або учасника (акціонера), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, або юридичної особи, створеної та зареєстрованої відповідно до законодавства Російської Федерації (т.2 а.с.13-27).

Крім того, як вірно встановив суд першої інстанції, наданими до матеріалів справи письмовими доказами, у тому числі згідно додатків до Акту перевірки, підтверджується повна сплата позивачем сум податку на додану вартість в розмірі, заявленому до бюджетного відшкодування за вересень 2022 року, що відповідачем не заперечується.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не доведено наявність обставин, з якими він пов`язує відсутність у позивача права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за вересень 2022 року, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення № 112/32-00-07-03-18 від 07.02.2023 є протиправним та підлягало скасуванню.

Доводи, наведені у апеляційній скарзі відповідача, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а тому рішення суду першої інстанції у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі №280/1040/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину постанови проголошено 02.11.2023р..

Повний текст постанови виготовлено 08.11.2023р..

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак