Справа № 370/1679/23
Суддя: Косенко А. В.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2023 р. Справа №370/1679/23

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., із секретарем судового засідання Некращук Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження у залі суду у смт Макарів Київської області справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 в особі представника, адвоката Прокопенка Максима Сергійовича, до Головного управління Національної поліції в Київській області, про визнання постанови по справі про адміністративне правопорушення незаконною та її скасування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в особі представника, адвоката Прокопенка Максима Сергійовича, (далі - позивач) звернувся до Макарівського районного суду Київської області із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач) про визнання постанови серії БАБ № 646490 від 29.06.2023 року по справі про адміністративні правопорушення незаконною та її скасування, якою його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 420,00 грн.

Обґрунтовуючи пред`явлений позов, позивач вказав, відповідно до протоколу серії БАБ № 646490 від 29.06.2023 року слідує, що: 29.06.2023 року о 10-ій годині 28 хвилин, в смт. Макарів по вул. Окружна Дорога, водій громадянин ОСОБА_1 керував авто Камаз д.н.з. НОМЕР_1 , та перевозив сипучий вантаж, а саме пісок, який був не накритий тентом, не мав чинного полісу обов`язкового страхування власників нтз та полісу проходження обов`язкового технічного контролю та не працював задній лівий стоп сигнал, чи порушив вимоги п.п. 22.3.а; 2.1.г`; 31.3.б; 31.4.3.а ПДР України, на підставі ст. 33 КУпАП накладено стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вказали, що дійсно 29 червня 2023 року ОСОБА_1 , на автомобілі марки «КАМАЗ 5511» д.н.з. НОМЕР_1 рухався по автодорозі сполученням «Макарів - Наливайківка», без будь-яких порушень ПДР, де був зупинений працівниками поліції за допомогою увімкнення проблискових маячків червоного та синього кольорів на службовому автомобілі працівників поліції, які наздогнали його позаду. Зупинившись на вимогу працівників поліції із дотриманням ПДР, до нього підійшов один із поліцейських та попросив надати документи на вантаж, а саме на пісок, який він перевозив. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 , пояснив, що пісок який він перевозив, був ним придбаний у ФОП « ОСОБА_2 », але накладну він забув взяти (вказану накладну згодом підвезли). Встановивши наявність накладної та законність походження вантажу, що перевозився, працівники поліції звинуватили ОСОБА_1 у перевезенні сипучого вантажу, а саме піску, без накриття його тентом. На вказані звинувачення ОСОБА_1 заперечив поліцейським, пояснивши, що вантаж не виступає за габарити транспортного засобу, знаходиться значно нижче висоти бортів автомобіля, а тому будь-якої небезпеки для інших учасників дорожнього руху не створює, забруднення дорожнього покриття не здійснює, відповідно і обов`язку накривати такий вантаж у нього чинним законодавством не передбачено. Не беручи до уваги доводів та пояснень ОСОБА_1 працівники поліції винесли відносно нього постанову про вчинення адміністративного правопорушення, яку він вважає незаконною, а дії працівників поліції неправомірними.

Крім того, відповідно до постанови серії серії БАБ № 646490 від 29 червня 2023 року ОСОБА_1 інкримінується порушення наступних пунктів Правил дорожнього руху, а саме:

-п.п. 22.3.а) - перевезення вантажу дозволяється за умови, що він не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху;

-п.п. 2.1. г`) - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

-п.п. 31.3.б) - забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю);

-п.п. 31.4.3.а) - забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Також звертаю увагу суду на те, що відповідальність за порушення вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України передбачена різними статтями КУпАП, а саме:

-за порушення п.22.3.а) ПДР України відповідальність передбачена ч.1 ст.122 КУпАП;

-за порушення п.2.1. г) ПДР України відповідальність передбачена ч.1 ст.126 КУпАП;

-за порушення п.31.3.б) ПДР України відповідальність передбачена ч.3 ст.121 КУпАП;

-за порушення п.31.4.3.а) ПДР України відповідальність передбачена ч.1 ст.121 КУпАП.

Враховуючи викладене, відповідно до постанови серії БАБ № 646490 від 29.06.2023 року ОСОБА_1 вчинив чотири окремі адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена різними статтями КУпАП. При цьому працівником поліції було винесено лише одну постанову, що суперечить нормам чинного законодавства. Зокрема ч. 1 ст. 36 передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Крім того ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» дає вичерпний перелік підстав для зупинки транспортних засобів, одну з яких, працівник поліції, при зупинці транспортних засобів, повинен повідомити та роз`яснити водію. Підставою для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , зі слів самих працівників поліції, слугувала наступна підстава, а саме перевірка документів на вантаж. Нажаль така підстава зупинки транспортного засобу у вищевказаній статті не передбачена. Тобто в додатках до постанови відсутні документальні підтвердження правомірності зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що свідчить про неправомірність та безпідставність його зупинки працівниками поліції. Дані дії працівників поліції суперечать ЗУ «Про Національну поліцію», ЗУ «Про дорожній рух» та ПДР і є на нашу думку підставою вважати всі наступні дії поліцейських неправомірними за правовим принципом «плодів зіпсованого дерева».

Також наголошують на тому, що ОСОБА_1 розгляду справи про адміністративне правопорушення, не було жодним чином роз`яснено і забезпечено реальне право на допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист, та свідчить про істотне порушення його прав на захист при розгляді справи. Так, формально, «для дотримання процедури», працівник поліції зачитав ОСОБА_1 зміст ст. 268 КУпАП, ніяким чином не роз`яснивши її суть та порядок реалізації наданих йому прав під час розгляду справи. Дані факти істотних порушень права на захист ОСОБА_1 ще раз дають підстави для визнання всіх здобутих працівниками поліції у справі даних і документів недопустимими доказами в силу правового принципу «плодів зіпсованого дерева».

Тому позивач просив: скасувати постанову серії серії БАБ № 646490 від 29.06.2023 року по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області, на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Ухвалою суду від 11.07.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, яке призначено на 17.10.2023 року. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позов відповідно до ст. 162 КАС України.

Копія ухвали суду від 11.07.2023 р. та копія позовної заяви з додатками відповідачу надсилалися на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 (документ доставлено до електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. У встановлений судом строк відзиву відповідач не подав, будь-яких заяв, клопотань від нього до суду також не надходило.

У судове засідання 17.10.2023 року належним чином повідомлені учасники справи не з`явилися, представником позивача було подано заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність, у зв`язку із чим справа розглядається у порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

Згідно постанови серії БАБ № 646490 від 29.06.2023 року слідує, що: 29.06.2023 року о 10-ій годині 28 хвилин, в смт. Макарів по вул. Окружна Дорога, водій громадянин ОСОБА_1 керував авто Камаз д.н.з. НОМЕР_1 , та перевозив сипучий вантаж, а саме пісок, який був не накритий тентом, не мав чинного полісу обов`язкового страхування власників нтз та полісу проходження обов`язкового технічного контролю та не працював задній лівий стоп сигнал, чи порушив вимоги п.п. 22.3.а; 2.1.г`; 31.3.б; 31.4.3.а ПДР України, на підставі ст. 33 КУпАП накладено стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 420 гривень.

Як вказав позивач у позовній заяві, 29 червня 2023 року ОСОБА_1 , на автомобілі марки «КАМАЗ 5511» д.н.з. НОМЕР_1 рухався по автодорозі сполученням «Макарів - Наливайківка», без будь-яких порушень ПДР, де був зупинений працівниками поліції за допомогою увімкнення проблискових маячків червоного та синього кольорів на службовому автомобілі працівників поліції, які наздогнали його позаду. Зупинившись на вимогу працівників поліції із дотриманням ПДР, до нього підійшов один із поліцейських та попросив надати документи на вантаж, а саме на пісок, який він перевозив. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 , пояснив, що пісок який він перевозив, був ним придбаний у ФОП « ОСОБА_2 », але накладну він забув взяти (вказану накладну згодом підвезли). Встановивши наявність накладної та законність походження вантажу, що перевозився, працівники поліції звинуватили ОСОБА_1 у перевезенні сипучого вантажу, а саме піску, без накриття його тентом. На вказані звинувачення ОСОБА_1 заперечив поліцейським, пояснивши, що вантаж не виступає за габарити транспортного засобу, знаходиться значно нижче висоти бортів автомобіля, а тому будь-якої небезпеки для інших учасників дорожнього руху не створює, забруднення дорожнього покриття не здійснює, відповідно і обов`язку накривати такий вантаж у нього чинним законодавством не передбачено. Не беручи до уваги доводів та пояснень ОСОБА_1 працівники поліції винесли відносно нього постанову про вчинення адміністративного правопорушення, яку він вважає незаконною, а дії працівників поліції неправомірними.

Вирішуючи вимоги за даним адміністративним позовом, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, оцінюючи оскаржувану постанову відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України суд відзначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 22.3.а) ПДР України відповідно до якого перевезення вантажу дозволяється за умови, що він не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху. Відповідно до п. 22.2 ПДР України водій перед початком руху зобов`язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху. Згідно з п. 22.3 ПДР України перевезення вантажу дозволяється за умови, що він: а) не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху; б) не порушує стійкості транспортного засобу і не утруднює керування ним; в) не обмежує водієві оглядовості; г) не закриває зовнішніх світлових приладів, світлоповертачів, номерних і розпізнавальних знаків, а також не перешкоджає сприйманню сигналів, що подаються рукою; ґ) не створює шуму, не піднімає пилу та не забруднює проїзну частину і навколишнє середовище. Відповідно до п. 22.1.2. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, при перевезенні нерудних будматеріалів і ґрунту з об`ємною масою менш як 1,5 т/куб.м Перевізники зобов`язані наростити борти автомобілів на висоту не менше ніж 200 мм. Будь-яких інших умов чи обмежень для перевезення піску (має бути накритий і т.д.) вказаними правилами не встановлено. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів, що в даному випадку поліцейським зазначено не було.

Відповідно до п. 2.1 г`) ПДР України, відповідно до якого, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України можемо сказати: згідно зі ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування» контроль за наявністю поліса обов`язкового страхування здійснюється поліцією при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів ДТП. Отже вимагати поліс страхування для перевірки поліцейський має право лише в двох випадках, якщо водій порушив правила дорожнього руху та якщо водій є учасником ДТП. Жодних порушень ПДР ОСОБА_1 не вчиняв та учасником ДТП не був, що підтверджується матеріалами справи, адже жодного іншого адміністративного правопорушення, окрім відсутності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_1 інкриміновано не було.

Відповідно до п. 31.3.б ПДР відповідно до якого забороняється експлуатація транспортних засобів, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю), хочемо зазначити, що у ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» перелічено категорії транспортних засобів, які підлягають обов`язковому технічному контролю. п. 2.4 ПДР України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР (2.4.а); дати можливість оглянути транспортний засіб, у тому числі провести з використанням спеціальних приладів перевірку технічного стану транспортних засобів, які підлягають обов`язковому технічному контролю (2.4.в). У п.2.1 ПДР наведено вичерпний перелік документів, які повинен надати водій для перевірки. Це, зокрема, посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, страховий поліс. Проте у вказаному переліку відсутній такий документ як протокол технічного огляду транспортного засобу. Натомість ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що на кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, складається протокол перевірки його технічного стану. Такий протокол видається водію транспортного засобу. Водночас ст. 1 постанови КМУ від 31.05.2012 року № 512 передбачено ведення електронного реєстру результатів обов`язкового технічного контролю транспортних засобів. Користувачами цієї бази даних є уповноваженні підрозділи МВС. Отже, згідно з вищевказаними нормативними актами, після проходження технічного огляду (у випадку необхідності проходження такого огляду), водію видається протокол технічного огляду. А також в електронний реєстр вносяться відомості про транспортні засоби, які пройшли такий технічний огляд. Посадові особи патрульної поліції, з метою перевірки проходження обов`язкового технічного контролю, мають право користуватися реєстром результатів обов`язкового технічного контролю транспортних засобів. Водій в свою чергу зобов`язаний дати можливість оглянути транспортний засіб з метою такої перевірки. Разом із цим, у водія відсутній обов`язок мати при собі та пред`являти на місці зупинки для перевірки протокол технічного огляду автомобіля.

Відповідно до п. 31.4.3.а ПДР України відповідно до якого забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 року № 1395 (далі Інструкція) розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Також, відповідно до ч.1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч.2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Як передбачено ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Оскаржувана Постанова не відповідає вимогам закону щодо її форми та змісту, а саме відповідно ч. 1 ст. 36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо, а тому і постанова повинна виноситись за кожне правопорушення окремо.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву до суду не скористався, відтак суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості постанови.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція). Таким чином, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю. З наведеного витікає, що рішення суду буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою, суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Подібне роз`яснення зазначеного принципу надає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, у п.54 рішення від 06.12.2007 року у справі «Козинець проти України».

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач не довів правомірність своїх дій в частині притягнення особи до відповідальності за порушення вказаного вище пункту ПДР України, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Оскільки відповідачем не надано, в тому числі будь-яких інших доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно допустив вказані правопорушення, а відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а тому постанова про адміністративне правопорушення серії БАБ № 646490 від 29.06.2023 року є незаконною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст. 139 КАС України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн..

Керуючись ст. ст. 12, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 293 КАС України, суд

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника, адвоката Прокопенка Максима Сергійовича, до Головного управління Національної поліції в Київській області, про визнання постанови по справі про адміністративне правопорушення незаконною та її скасування - задовольнити.

Постанову серії БАБ № 646490 від 29.06.2023 року по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за вказаними статтями - закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржено через Макарівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.05.2023 року.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Головне управління Національної поліції в Київській області, адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, електронна адреса:

Суддя А.В. Косенко