Справа № 520/26157/23
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

07 листопада 2023 р. Справа № 520/26157/23

Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Ольга Горшкова, розглянувши матеріали адміністративного позову Громадської організації "Мережа антикорупційних центрів" до Харківської обласної військової адміністрації в особі Регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Харківської області про визнання протиправним та нечинним рішення в частині, -

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація "Мережа антикорупційних центрів" звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та нечинним розділ III протокольного рішення Регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Харківської області Харківської обласної військової адміністрації від 24.06.2022, яким встановлено заборону навігації на водних об`єктах Харківської області малих суден, моторних суден, прогулянкових вітрильних суден, прогулянкових суден, спортивних суден та швидкісних суден, а також водних мотоциклів і засобів для розваг на воді та вилов водних біоресурсів шляхом промислового, любительського та спортивного рибальства на водних об`єктах Харківської області.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 позовну заяву Громадської організації "Мережа антикорупційних центрів" до Харківської обласної військової адміністрації в особі Регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Харківської області про протиправним та нечинним в частині - залишено без руху. Надати позивачу термін - 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду: 1) належним чином оформленої позовної заяви з додержанням вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України та її копії для відповідача; 2) доказів, які підтверджують дійсність факту перебування позивача у відносинах, які регулюються оскаржуваним нормативно-правовим актом.

Суд звертає увагу позивача, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху від 25.09.2023 по справі №520/26157/23 отримана особисто представником позивача 03.10.2023 засобами поштового зв`язку. Вказане повідомлення про вручення міститься в матеріалах справи.

Представником позивача на виконання ухвали суду від 25.09.2023, була надана заява, в якій останній обґрунтовуючи його право на звернення до суду із вказаною позовною заявою зазначив, що до Громадської організації "Мережа антикорупційних центрів" звернулись громадяни Спірін, ОСОБА_1 , із заявою, в якій просили громадську організацію звернутись до суду щодо скасування рішення Регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Харківської області Харківської обласної військової адміністрації №3 від 24.06.2022 для можливості продовжувати використання водних об`єктах Харківської області та здійснення промислового, любительського та спортивного рибальства. Відтак, з огляду на те, що відповідно до статуту Громадської організації "Мережа антикорупційних центрів", остання наділена правом захисту порушених прав громадян, ОСОБА_2 в інтересах громадської організації звернувся до суду із даним позовом.

Дослідивши вказану заяву, суд дійшов наступних висновків.

Так згідно положенням ч. 2 ст. 264 КАС України визначено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Аналізуючи вище вказані положення суд зазначає, що при вирішенні питання, щодо відкриття провадження за зазначеною категорію справ обов`язковим є встановлення спеціальних ознак яким повинен відповідати позивач, а саме це те чи стосується оскаржений нормативно-правовий акт позивача (особи) та чи є позивач (особа) суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 28.11.2013 №12-рп/2013 громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб (п. 2.6 Рішення).

Аналізуючи зміст заяви від 04.10.2023 та додатки до неї суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду в інтересах суспільства. Так, на підтвердження вказаних обставин, представник позивача надав до суду звернення громадян Спіріна, Куровської, Чорнобая від 08.09.2023 та протокол №5 загальних зборів членів ГО "Мережа антикорупційних центрів".

При дослідженні вищевказано звернення, не вбачається як оскаржуваний нормативний акт Харківської обласної військової адміністрації під час дії на території України воєнного стану, порушує права громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Однак, при зверненні до суду не надано доказів того, що останні є власниками будь-якого транспорту, що забезпечує переміщення по водним об`єктах Харківщини, або займаються відповідно до чинного законодавства промисловим, любительським та спортивним рибальством, або положення оскарженого рішення були до них застосовані.

Крім того, позивачем не надано належним чином засвідчені документи осіб, які ініціювали звернення громадської організації до суду, а звернення від 08.09.2023 не містить жодного додатку та штампу вхідної кореспонденції, що унеможливлює встановити належність вказаного звернення як доказу, відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також суд зазначає, що позови в інтересах суспільства (в інтересах законності), відомі як actio popularis, загалом не характерні для правових систем країн Європи. Захист таких інтересів, репрезентованих громадськими організаціями, може надаватися як виняток.

Зокрема, у справі «Л`Ераблієр А.С.Б.Л. проти Бельгії» (заява №49230/07, від 24.02.2009) Європейський Суд з прав людини навів загальні підходи до оцінки таких правових питань:

«Статут асоціації-заявника вказував, що мета її діяльності була обмежена в просторі та за змістом і полягала в захисті довкілля реґіону Марш-Насонь, що поширювався на п`ять муніципалітетів на обмеженій території. Більш того, усі засновники та члени органів управління асоціації-заявника проживали на території відповідних муніципалітетів і тому могли вважатися місцевими мешканцями, яких прямо стосувався проект розширення місця звалища. Розширення місткості місця звалища більше ніж на п`яту частину від його первісної місткості ймовірно вплинуло б на якість їхнього приватного життя помітним чином через щоденні незручності, які це мало викликати, що у свою чергу вплинуло б негативно на вартість їхньої власності у відповідних муніципалітетах.

Причина, з якої Конвенція не дозволяла будь-якого actio popularis, полягала в уникненні подання до Суду справ особами, які скаржаться на просте існування закону, що застосовується до будь-якого громадянина країни, або на судове рішення, стороною якого вони не були. Проте, з огляду на обставини цієї справи та, зокрема, природу оспорюваного заходу, статус асоціації-заявника і її засновників, той факт, що мета її діяльності була обмежена в просторі та за змістом, і "загальний інтерес", який вона захищала, позов асоціації-заявника не можна було вважати actio popularis. Відповідно, "питання", яке піднімала асоціація-заявник, мало достатній зв`язок з "правом", на яке вона могла претендувати як юридична особа, для того, щоб стаття 6 була застосовною» (Л`Ераблієр А.С.Б.Л. проти Бельгії, 49230/07, пп. 28-29, від 24 лютого 2009).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Горраіз Лізаррага та інші проти Іспанії» (заява №62543/00, від 10.11.2004) зазначено:

«... в сучасному суспільстві, коли громадяни стикаються з особливо складними управлінськими рішеннями, звернення до колективних органів, таких як асоціації, є одним із доступних, а іноді і єдиним доступним для них, засобом, завдяки якому вони можуть ефективно захищати власні інтереси. Крім того, законодавством більшості європейських країн визнано право асоціацій брати участь у судових провадженнях для захисту інтересів своїх членів. ... Суд не може ігнорувати цей факт при тлумаченні поняття "потерпілий". Будь-яка інша, надміру формалізована інтерпретація цієї концепції, зробить захист прав, гарантованих Конвенцією, неефективними та ілюзорними (п. 38). Суд визнав, що гарантії статті 6 § 1 також розповсюджуються на об`єднання, у разі, коли вони вимагають визнати права чи інтереси їх членів (п. 45).

Особливості правового статусу громадських організацій, що звертаються до суду в інтересах своїх членів аналізувалися Верховним Судом у справі №815/219/17. У постанові від 14.03.2018 Верховний Суд дійшов такого висновку:

Громадські організації є організаційно-правовою формою діяльності людей, які об`єднуються для спільного здійснення та захисту своїх прав, свобод та інтересів, які відображаються у статуті громадської організації у вигляді мети та напрямів її діяльності. Таким чином, діяльність громадських організацій не можна розглядати абстрактно, без зв`язку з її метою та правами людей (її членів), що об`єдналися. Створюючи громадську організацію або вступаючи до неї, її члени об`єднуються на визначених статутом умовах для спільної реалізації своїх прав.

Отже, вирішуючи питання щодо права громадських організацій на звернення до суду в інтересах інших осіб, суди повинні з`ясувати:

- статус громадської організації та її засновників, їх безпосередню заінтересованість у вирішенні питання, що є предметом позову;

- мету громадської організації та її безпосередній зв`язок з предметом позову;

- інтереси яких саме осіб є предметом судового захисту;

- чи зверталися ці особи за захистом своїх прав до громадської організації;

- добросовісність дій громадської організації, що звертається до суду.

Суд звертає увагу, що позови в інтересах неконкретизованих осіб (в інтересах суспільства, народу) можуть розглядатися як виняток у випадках, прямо передбачених законодавством. Зокрема, на захист екологічних інтересів суспільства відповідно до Орхуської конвенції та Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/8122/17).

Застосовуючи ці загальні підходи до справи, що розглядається, суд бере до уваги, що визначені у статуті мета та напрямки діяльності Громадської організації "Мережа антикорупційних центрів" є загальними та не пов`язані безпосередньо зі сферою діяльності та роботою Харківської обласної військової адміністрації, зокрема, у сфері правовідносин щодо навігації на водних об`єктах Харківської області.

Позивачем, ані при первинному зверненні до суду, ані на виконання вимог ухвали суду від 25.09.2023 не наведено обставин, які б свідчили про безпосередню заінтересованість ГО "Мережа антикорупційних центрів" у вирішенні питання, що є предметом позову та належність осіб, в інтересах яких остання звернулась до суду до кола осіб, чиї права та інтереси потребують захисту від поширення на них оскаржуваного нормативно-правового акту. Крім того, позивач, зазначаючи про звернення громадян Спіріна, Курова та Чорнобай, не надав до суду доказів того, що вказані особи є мешканцями Харківщини, на діяльність яких поширюється дія розділу III протокольного рішення Регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Харківської області Харківської обласної військової адміністрації від 24.06.2022.

Суд звертає увагу, що в даному випадку, обґрунтування права на звернення до суду є абстрактним та не розкриває дійсних приводів, причин та підстав звернення до суду з метою визнання протиправним та нечинним розділ III протокольного рішення Регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Харківської області Харківської обласної військової адміністрації від 24.06.2022 під час дії на території України воєнного стану.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що ГО "Мережа антикорупційних центрів" не довела, що має право на звернення до суду в інтересах суспільства, а отже не відповідає обов`язковим критеріям позивача визначеними ч.2 ст. 264 КАС України.

Керуючись статтями 170, 171, 243, 248, 256, 264, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі Громадської організації "Мережа антикорупційних центрів" до Харківської обласної військової адміністрації в особі Регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Харківської області про визнання протиправним та нечинним рішення в частині.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Ольга ГОРШКОВА