Справа № 380/6554/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 380/6554/23 пров. № А/857/16293/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року в справі №380/6554/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Львівської районної військової адміністрації, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Карп`як О.О.,

час ухвалення рішення 07.08.2023 року,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Львівської районної військової адміністрації, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020, 2021, 2022 роки, як особі з інвалідністю І групи внаслідок війни, у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Львівської районної військової адміністрації щодо не нарахування та не виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у розмірі, визначеному частиною п`ятою статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ.

Зобов`язано Управління соціального захисту населення Львівської районної військової адміністрації здійснити перерахунок та виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік, як особі з інвалідністю першої групи внаслідок війни відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ, у розмірі 10 (восьми) мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиплати позивачу разової грошової допомоги до 05 травня 2022 року відповідно до статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплатити позивачу разову грошову допомогу до 05 травня за 2022 рік, як особі з інвалідністю внаслідок війни І групи у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, частині позовних вимог у задоволенні яких було відмовлено, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване в цій частині рішення та прийняти нове про задоволення позову повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до листа УСЗН Львівської РДА від 15.08.2023 року №01-5/1078 відповідач нарахував та виплатив позивачу грошову допомогу до 5 травня в розмірі 4120 грн., що є менше ніж встановлено Законом 3551-ХІІ.

Також не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ГУ ПФУ у Львівській області, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що належним відповідачем в справі, що розглядається повинен бути місцевий орган соціального захисту населення за місцем проживання позивача, а не структурний підрозділ Пенсійного фонду України

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому висловив незгоду з її доводами, вважає оскаржуване рішення суду, в частині задоволених позовних вимог, обґрунтованим та законним. Просить оскаржене відповідачем рішення суду, в частині задоволених позовних вимог, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є особою з інвалідністю I групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Львівської районної військової адміністрації Львівської області із заявою про здійснення нарахування та виплати йому невиплаченої одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 - 2022 роки, як учаснику бойових дій, у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, на підставі, зокрема, рішення Конституційного Суду України №3-р/2020 від 27.02.2020.

Відповідач надав відповідь, якою повідомив, що виплату грошової допомоги в 2021 році здійснено в розмірі 4421,00 грн., згідно із Постановою Кабінету Міністрів України № 540 від 07.05.2022 Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Про жертви нацистських переслідувань.

Не погоджуючись із розміром такої допомоги до 05 травня за 2020, 2021,2022 рік, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Правовий статус ветеранів війни та створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII).

Вперше щорічна разова грошова допомога до 5 травня інвалідам війни як пільга для особливої категорії осіб, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав була запроваджена з 01.01.99 у зв`язку із доповненням Законом № 367-XIV статті 13 Закону № 3551-XII частиною четвертою такого змісту:

"Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком".

Далі підпунктом б підпункту 2 пункту 20 розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 № 107-VI (далі - Закон № 107-VI) текст вказаної вище частини статті 13 Закону № 3551-XII викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом б підпункту 2 пункту 20 розділу ІІ Закону № 107-VI, визнані неконституційними.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 3551-ХІІ фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Згідно із підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України від 28.12.2014 № 79-VIII Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин (набрав чинності 01.01.2015) розділ VI Прикінцеві та перехідні положення БК України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, Кабінету Міністрів України були делеговані повноваження встановлювати розмір разової грошової допомоги до 5 травня.

На виконання зазначених приписів БК України з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань, Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, а саме: № 147 від 31.03.2015, № 141 від 02.03.2016, № 233 від 05.04.2017, № 170 від 14.03.2018, № 237 від 20.03.2019, № 112 від 19.02.2020 та №325 від 08.04.2021, якими визначався, в тому числі розмір та порядок виплати разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни.

Водночас рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У цьому ж рішенні зазначено, що окреме положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.ст.12, 13, 14, 15 та 16 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційним Судом України у Рішенні від 27.02.2020 № 3-р/2020 вказано про втрату чинності положеннями Закону саме з дня ухвалення цього Рішення.

Таким чином, з 27.02.2020 відновлено дію частини п`ятої статті 13 Закону № 3551-ХІІ в редакції Закону № 367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Водночас, Кабінет Міністрів України у Постанові № 325 установив, що у 2021 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом № 3551-ХІІ, особам з інвалідністю внаслідок війни 1 групи здійснюється у розмірі 4421,00 грн., тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною п`ятою статті 13 цього Закону.

Отже, на час виплати позивачу у 2021 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон № 3551-ХІІ та Постанова № 325.

Виходячи із визначених у частині третій статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2021 році необхідно застосовувати не Постанову № 325, а Закон № 3551-ХІІ, який має вищу юридичну силу.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач як особа з інвалідністю 1 групи внаслідок війни має право на виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році у розмірі, встановленому частиною п`ятою статті 13 Закону № 3551-ХІІ у редакції Закону № 367-ХІV.

При цьому, вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік установлено у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 01.01.2021 - 1769,00 гривень.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році для осіб з інвалідністю І групи внаслідок війни становить 17690,00 грн. (1769,00 грн х 10).

Вказані висновки щодо застосування норм права викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 29.09.2020 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у зразковій справі № 440/2722/20 та в силу приписів частини п`ятої статті 242, частини третьої статті 291 КАС України підставно були враховані окружним судом при ухваленні рішення у цій типовій справі.

Крім того, у вказаних судових рішеннях Верховного Суду у зразковій справі № 440/2722/20 висловлена правова позиція про те, що Мінсоцполітики перераховує кошти регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які здійснюють безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни, а тому управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є органами, уповноваженими здійснювати виплату вказаної допомоги; відмова відповідача в перерахунку та виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі, визначеному Законом № 3551-ХІІ, порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право мирно володіти своїм майном; доки відповідне положення цього Закону є чинним, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в такій виплаті. Тобто, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Кечко проти України, заява № 63134/00).

Оскільки відповідач разову грошову допомогу позивачу виплатив у розмірі меншому, ніж передбачено частиною п`ятою статті 13 Закону № 3551-ХІІ, чим порушив право позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі, відтак таку бездіяльність необхідно визнати протиправною.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, висновків Верховного Суду у зразковій справі № 440/2722/20, виходячи з наданих статтею 245 КАС України повноважень, суд попередньої інстанції дійшов висновку з яким погоджується суд апеляційної інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у розмірі, визначеному частиною п`ятою статті 13 Закону № 3551-ХІІ та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням раніше проведених виплат) позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік, як особі з інвалідністю 1 групи внаслідок війни відповідно до частини п`ятої статті 13 вказаного Закону, у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком.

Щодо позовних вимог позивача про виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік, як особі з інвалідністю І групи внаслідок війни, у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 у справі № З-р/2020, колегія суддів зазначає наступне.

Так, ухвалою суду першої інстанції від 22 червня 2023 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Львівської районної військової адміністрації, як співвідповідача та витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області належним чином засвідчені копії: документів, що підтверджують нарахування та виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня у 2022 році.

Судом встановлено, що у 2022 році виплата разової грошової допомоги до 05 травня позивачу здійснювалася органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону № 3551-XII (в редакції Закону України від 25.12.1998 №367-XIV Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Статтею 17 Закону № 3551-XII визначено, що фінансування витрат, пов`язаних з введенням його в дію, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Підпунктом б підпункту 2 пункту 20 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" та "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 № 107-VI (далі - Закон № 107-VI) текст вказаної вище частини статті 13 Закону № 3551-XII викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 у справі № 1-28/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 20 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" та "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Надалі, Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ І "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Кабінетом Міністрів України кожного бюджетного року приймалися відповідні постанови з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 № 540 Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань затверджений Порядок використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань (далі Порядок № 540).

Додатком до Порядку № 540 установлені розміри разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 4421 гривня, II групи -3906 гривень, III групи - 3391 гривня.

Отже, на час виплати позивачу у 2022 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон № 3551-XII і Постанова № 540.

Виходячи із визначених у частині четвертій статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2022 році слід застосовувати не Постанову № 540, а Закон № 3551-XII, який має вищу юридичну силу.

Згідно із частиною першою статті 17-1 Закону № 3551-ХІІ щорічну виплату разової грошової допомоги до 05 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Пунктом 2 Постанови № 540 установлено, що виплата грошової допомоги у 2022 році здійснюється: органами Пенсійного фонду України - особам, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 05 травня 2022 рік, шляхом включення у відомості (списки) на виплату пенсій.

За приписами пунктів 2, 3 Порядку використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затвердженого Постановою № 540, головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики.

Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є:

1) щодо виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 05 травня 2022 рік, - Пенсійний фонд України;

2) щодо виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, які не перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 05 травня 2022 рік:

структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської держадміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення);

структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - місцеві органи соціального захисту населення), центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат).

Відповідно до пункту 5 зазначеного Порядку, бюджетні кошти розподіляються Мінсоцполітики в межах бюджетних призначень і спрямовуються:

Пенсійному фонду України - відповідно до поданої ним заявки щодо сум грошової допомоги, що включені у відомості (списки) на виплату пенсій за червень 2022 року, на підставі інформації, що обробляється в базах даних одержувачів пенсій (електронних пенсійних справах), та витрат на оплату послуг, пов`язаних із виплатою та доставкою грошової допомоги, що проводиться організацією, що здійснює виплату і доставку пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання;

регіональним органам соціального захисту населення - відповідно до поданої ними інформації щодо сум грошової допомоги, сформованої на підставі інформації місцевих органів соціального захисту населення та центрів по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, для проведення виплат особам, зазначеним у абзаці першому підпункту 2 пункту 3 цього Порядку, за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Відтак безпідставними є доводи апелянта про те, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки відповідно до абзацу другого підпункту 2 пункту 2 постанови № 540 виплата грошової допомоги у 2022 році здійснюється органами Пенсійного фонду України - особам, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 року, шляхом включення у відомості (списки) на виплату пенсій.

Таке повноваження визначати розпорядників бюджетних коштів надано Кабінету Міністрів України частиною сьомою статті 20 Бюджетного кодексу України, згідно із якою за бюджетними програмами, здійснення заходів за якими потребує нормативно-правового визначення механізму використання бюджетних коштів, головні розпорядники коштів державного бюджету розробляють проекти порядків використання коштів державного бюджету (в тому числі за бюджетними програмами, вперше визначеними законом про Державний бюджет України) та забезпечують їх затвердження протягом 30 днів з дня набрання чинності законом про Державний бюджет України. За рішенням Кабінету Міністрів України (у формі протокольного рішення) порядки використання коштів державного бюджету затверджуються Кабінетом Міністрів України або головним розпорядником коштів державного бюджету за погодженням з Міністерством фінансів України. Про затвердження таких порядків інформується Комітет Верховної Ради України з питань бюджету.

Таким чином, оскільки позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ та останнім було здійснено позивачу виплату до 5 травня як особі з інвалідністю I групи внаслідок війни, що не заперечується самим відповідачем, то ГУ ПФУ є належним відповідачем у цій справі.

Також колегія суддів зауважує, що Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 13 червня 2023 року в справі № 560/8064/22 зазначив про застосування положень статті 13 Закону № 3551-XII, частини другої статті 20 Закону № 389-VІІІ, частини сьомої статті 20 та абзацу третього підпункту 2 пункту 22 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та Порядку № 540 у подібних правовідносинах в такий спосіб:

1) держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності без запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність (ветеранів війни, учасників бойових дій, осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни), та членів їхніх сімей;

(2) Бюджетним кодексом України не можна доручати Кабінету Міністрів України встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом регулювання спеціального Закону № 3551-ХІІ;

(3) тимчасове обмеження окремих соціальних пільг особам, які захищають або захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей, у разі запровадження режиму воєнного стану, за умови додержання вимог пункту 5 частини першої статті 6 Закону № 389-VIII, може відбуватись за умови внесення змін до спеціального Закону № 3551-ХІІ, який регулює відносини забезпечення соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць, а не шляхом внесення змін до бюджетного законодавства з подальшим ухваленням Кабінетом Міністрів України рішення щодо визначення розмірів соціальних гарантій;

(4) Уряд в додатку до Порядку № 540 установив, що у 2022 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом № 3551-XII, зокрема, інвалідам війни здійснюється у розмірах: I групи - 4421 гривня, II групи -3906 гривень, III групи - 3391 гривня, тобто визначив інші, ніж у вказаному Законі, розміри щорічної допомоги до 5 травня, що свідчить про невідповідність такого нормативного акта Кабінету Міністрів України положенням Закону № 3551-XII, який має вищу юридичну силу, а відтак положення цього Порядку щодо визначення розмірів такої щорічної разової грошової допомоги не можуть бути застосовані у відносинах її виплати у 2022 році;

(5) виплата інвалідам війни щорічної разового грошової допомоги до 5 травня у 2022 році має здійснюватися відповідно до статті 13 Закону № 3551-ХІІ у редакції Закону № 367-ХІV, у таких розмірах: I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції підтримує правильний висновок суду першої інстанції, що разова грошова допомога до 5 травня у 2022 році повинна виплачуватися особам з інвалідністю внаслідок війни, встановленому статтею 13 Закону № 3551-XII у редакції Закону № 367-ХІV.

З системного аналізу фактичних обставин справи та наведених вище норм права, суд вважає, що позивач як інвалід війни І групи має право на щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2022 рік у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

Вказана позиція узгоджується із висновками щодо застосування норм права, викладених у рішенні Верховного Суду від 29.09.2020 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 440/2722/20.

Застосовуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду до спірних відносин, які виникли у справі, що переглядається, колегія суддів зазначає, що оскільки на час виплати позивачу у 2022 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли положення статті 13 Закону № 3551-XII і Порядку № 540, які по-різному визначають розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, з огляду на положення частини третьої статті 7 КАС України, якою визначаються загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2022 році слід застосовувати не Порядок № 540, а Закон № 3551-XII, який має вищу юридичну силу та є спеціальним законом у цій сфері відносин.

Колегія суддів зауважує, як вже зазначалося вище, що Верховний Суд, розглядаючи зразкову справу № 440/2722/20 (рішення від 29.09.2020) дійшов висновку, що у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 у справі № 1-247/2018 (3393/18) та визнанням таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) окремого положення пункту 26 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, стаття 13 Закону № 3551-XII (пільги особам з інвалідністю внаслідок війни) діяла та мала застосовуватись у редакції Закону № 367-XIV Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком".

Також постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.09.2020 у справі № 440/2722/20 залишено без змін, виходячи із визначених у частині четвертій статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності Закону № 3551-XII, який має вищу юридичну силу над постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 № 112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" щодо визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни до 5 травня у 2020 році.

Водночас відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, як особі з інвалідністю І групи внаслідок війни, у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 у справі № З-р/2020, то окружний суд зазначив, що матеріали справи не містять доказів підтвердження обставин, що позивачу у 2020 році виплачувалася щорічна разова грошова допомога до 5 травня у меншому розмірі та саме Управлінням соціального захисту населення Львівської районної військової адміністрації, позивачем до матеріалів справи не надано жодного доказу.

Однак суд апеляційної інстанції зауважує, що матеріали справи містять письмові пояснення Управління соціального захисту населення Львівської районної військової адміністрації (а.с.45-46) в яких орган соціального захисту повідомив суд першої інстанції про те, що УСЗН Львівської РВА виплачувало позивачу спірну допомогу в 2020 році в розмірі 4120 грн. 00 коп., відповідно до постанови КМУ від 19.02.2020 №112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», що, однак, є менше ніж встановлено Законом №3551-XII.

Колегія суддів наголошує, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.78 КАС України). Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

При цьому в суду апеляційної інстанції відсутні сумніви щодо достовірності цих обставин чи добровільності їх визнання.

Разом з цим матеріалами справи, з листа УСЗН Львівської РВА від 15.08.2023р. за №01-5/1078 (а.с.73), додатково стверджується, що Управлінням соціального захисту населення Львівської районної військової адміністрації було нараховано та виплачено позивачу спірну разову грошову допомогу до 5 травня в 2020 році саме в розмірі 4120 грн. 00 коп.

Відтак, дослідивши обставини справи у відповідності до наведених вище правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році для осіб з інвалідністю І групи внаслідок війни в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи підлягає частковому скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року в справі №380/6554/23 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, як особі з інвалідністю І групи внаслідок війни, у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 у справі № З-р/2020 скасувати та в цій частині прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Львівської районної військової адміністрації щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 10 (десяти) мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Львівської районної військової адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі 10 (десяти) мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року в справі №380/6554/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 08 листопада 2023 року.

Дата