Справа № 160/14678/23
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

08 листопада 2023 р.Справа № 160/14678/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Савченка А.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

28 червня 2023 року позивачка звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 24.06.2023 р. на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 15.03.2023 р. у справі №160/12764/21;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на її користь компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 24.06.2023 р. на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 15.03.2023 р. у справі №160/12764/21.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що вона проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до наказу від 11.02.2020 р. №30 її з 11.02.2020 р. було звільнено з військової служби. Проте, при звільненні їй не було виплачено індексацію грошового забезпечення. У зв`язку з цим, позивачка звернулася із заявою до відповідача з проханням виплатити зазначені виплати. Відповідачем відмовлено у задоволенні заяви позивачки, у зв`язку з чим, вона звернулася до суду для вирішення спору. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2021 р. у справі №160/12764/21 позов задоволено частково. Не погоджуючись із рішенням суду, позивачка та відповідач подали апеляційні скарги. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.03.2023 р. у справі №160/12764/21 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на її користь індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 11.02.2020 р. включно. 24.06.2023 р. відповідачем на виконання Постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 15.03.2023 р. у справі №160/12764/21 виплачено на користь позивачки індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 11.02.2020 р. у загальній сумі 174988,39 грн., що підтверджується банківською випискою. Разом з цим відповідачем в порушення ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати», позивачка має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 р. вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме: надати докази направлення копії позовної заяви та додатків відповідачу.

На виконання ухвали суду від 03.07.2023 р., позивачем 10.07.2023 р. усунуто означені недоліки позовної заяви.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

24 липня 2023 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позивачка, отримавши повний розрахунок при звільненні з військової служби, не заявила відповідачеві про невиплату індексації грошового забезпечення та не здійснила будь-яких активних дій щодо захисту порушеного, як на її думку, права. Спір позивачем порушено значно пізніше дати отримання повного розрахунку, а отже про порушення відповідачем строків виплат йтися не може. Відповідно до ст.5 Закону № 2050-ІІІ своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає. Позивачка, звільнившись 11.02.2020 р. і отримавши розрахунок при звільненні, відповідно маючи повні і об`єктивні дані про те, які виплати нею отримано, займаючи пасивну позицію, не вчиняла ніяких дій щодо відновлення своїх прав, у жодний спосіб не ініціювала виплату їй індексації грошового забезпечення у тому розмірі, у якому вважає такий обґрунтованим. Таким чином, за період з 11.02.2020 р. по 28.07.2021 р. заявлений позивачем розрахунок суми компенсації втрати частини доходів виник саме з вини позивача. Подання позивачем 28.07.2021 р. позову про нарахування і виплати індексації грошового забезпечення на певних умовах за минуванням більше ніж 1 року 5 місяців з дня отримання повного розрахунку, зокрема й за цими виплатами, не може вважатися вжиттям заходів до своєчасного отримання нею доходу. Подальше збільшення терміну, зазначеного позивачем у позовній заяві (а отже і збільшення розрахунку розміру можливої компенсації) пов`язане із тривалістю судового розгляду у справі № 160/12764/21 та тривалістю звернення рішень суду до виконання. З урахуванням викладеного, положення Закону № 2050-ІІІ до спірних відносин застосовані бути не можуть.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про закриття провадження, з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2021 р. у справі №160/12764/21 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року з урахуванням вже виплачених сум індексації грошового забезпечення та із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 року;

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 11.02.2020 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 11.02.2020 року з урахуванням вже виплачених сум індексації грошового забезпечення та із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 року;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.03.2023 р. у справі №160/12764/21 апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2021 р. в адміністративній справі № 160/12764/21 скасовано та прийнято постанову, відповідно до якої позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплат в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, та 01.03.2018 року по 11.02.2020 року;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 11.02.2020 року включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

- в іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року в адміністративній справі № 160/12764/21 залишено без змін.

24 червня 2023 року відповідачем на виконання Постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 15.03.2023 р. у справі №160/12764/21 виплачено на користь позивачки індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 11.02.2020 р. у загальній сумі 174988,39 грн., що підтверджується банківською випискою.

Позивачка, вважаючи наявними підстави для компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати, звернулася до суду з цим позовом.

Отже, виходячи з матеріалів адміністративної справи, позивачці 24.06.2023 р. було остаточно виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 11.02.2020 р. у загальній сумі 174988,39 грн. та адміністративний позов заявлено не щодо відновлення порушеного права, а з метою стягнення компенсації втрати частини доходів за порушення строків їх виплати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 676/1557/16-ц (провадження № 14-197цс19) зазначено, що:

пункт 1 частини першої статті 3 КАС України визначав справою адміністративної юрисдикції публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що 21 березня 2016 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області постановив ухвалу про закриття провадження у справі № 676/7544/15-а за позовом особи про відшкодування фінансових втрат, завданих внаслідок несвоєчасного виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду у від 10 липня 2013 року у справі № 2208/2757/12 начальником Управління Пенсійного фонду України у м. Кам`янець-Подільському та Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області. Суд вважав, що позивач заявив за правилами адміністративного судочинства вимогу про відшкодування шкоди без вимоги вирішити публічно-правовий спір. А тому адміністративний суд не має юрисдикції щодо розгляду такого спору. Оскільки 23 березня 2016 року - на час звернення позивача до суду у справі № 676/1557/16-ц - відповідач погасив борг за пенсійними виплатами, ця справа стосується захисту права позивача на компенсацію, зумовлену простроченням виплати пенсії належного розміру, Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи касаційної скарги щодо юрисдикції адміністративного суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року справі № 757/63985/16 (провадження № 14-556 цс 19) вказано, що:

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що слід розрізняти вимоги щодо стягнення недоотриманої суми пенсії (борг за пенсійними виплатами) та стягнення компенсації втрати частини доходів через порушення строків їх виплати.Так у справі № 676/1557/16-ц (провадження № 14-197 цс 19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що оскільки відповідач (Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області) вже погасив борг за пенсійними виплатами позивачу, а ця справа стосується захисту права позивача на компенсацію, зумовлену простроченням виплати пенсії належного розміру, тобто позовні вимоги пов`язані з відшкодуванням шкоди та заявлені без вимоги вирішити публічно-правовий спір, то такий спір необхідно розглядати за правилами цивільного судочинства. Натомість спір у цій справі (№ 757/63985/16) стосовно недоотриманої суми пенсії є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 750/1668/17 (провадження № 14-599 цс 18).

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постанові у справі №204/885/21 від 10.11.2021 року та направив справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, оскільки колегією суддів було викладено висновок, що компенсація втрати частини доходів за несвоєчасну виплату пенсії належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд дійшов висновку, що правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року справі № 757/63985/16 (провадження № 14-556 цс 19) є ревалентними до цієї справи, оскільки визначальним є те, що ця справа стосується захисту права позивачки на компенсацію, зумовлену простроченням виплати доходу.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Отже, компенсація передбачена як для несвоєчасної виплати пенсії, так і заробітної плати (грошового забезпечення), тому вид несвоєчасно виплаченого доходу (пенсія чи грошове забезпечення) не змінює висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року справі № 757/63985/16 (провадження № 14-556 цс 19), що захист права на компенсацію, якщо він здійснюється без вимоги вирішити публічно-правовий спір, не належить до юрисдикції адміністративного суду.

Суд звертає увагу, що той факт, що позивачка, формулюючи позовні вимоги, крім вимоги про зобов`язання виплатити компенсацію, заявила також вимогу визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати цієї компенсації, не змінює викладених висновків суду та не змінює суті спору, який стосується саме виплати компенсації.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Таким чином, з вказаної норми вбачається, що виплата компенсації стосується підприємств, установ і організацій всіх форм власності та господарювання, а не лише суб`єктів владних повноважень, тому виплата такої компенсації не є владною управлінською функцією, а вимога позивача визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати цієї компенсації не є вимогою виплатити публічно-правовий спір.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Таким чином, оскільки вимоги позивачки про виплату відповідачем компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою не заявлені разом з вимогою вирішити публічно-правовий спір, такі вимоги належить вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Враховуючи викладене, провадження у справі належить закрити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача судові витрати, відповідно до статті 139 КАС України, не стягуються.

Керуючись ст.ст. 142, 238, 248, 294, 295, 297 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 160/14678/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала про закриття провадження у справі може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.ст. 294-297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко