Справа № 420/17953/23
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торгівельний порт" до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору публічне акціонерне товариство МТБ «БАНК» про визнання протиправними дій та стягнення коштів у розмірі 848 500,00 грн ,-

В С Т А Н О В И В:

17.07.2023 року до суду надійшов адміністративний позов Державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торгівельний порт" до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору публічне акціонерне товариство МТБ «БАНК», в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати платіжну інструкцію № 405135-13- 07-05 від 05.06.2023 року, видану Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області про стягнення з державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» податкового боргу у розмірі 848500,00 гривень 00 коп.;

- стягнути з Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (на користь державного підприємства «Білгород- Дністровський морський торговельний порт» кошти у розмірі 848 500,00 гривень 00 коп., на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією.

Ухвалою суду від 24.07.2023 року позов залишено без руху.

02.08.2023 року (вх.№ 26329/23) від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позову разом із уточненою позовною заявою Державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торгівельний порт" до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору публічне акціонерне товариство МТБ «БАНК», в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, код ЄДРПОУ ВП 44069166, місцезнаходження: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) при стягненні з державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» (, місцезнаходження: вул. Шабська, 81, м. Білгород-Дністровський, Одеська область) податкового боргу у розмірі 848500,00 (вісімсот сорок вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп. на підставі Рішення керівника ГУ ДФС в Одеській області № 332/15-32-13-06 від 09 січня 2018 року згідно платіжної інструкції № -05 від 05.06.2023 року;

- стягнути з Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, код ЄДРПОУ ВП 44069166, місцезнаходження: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) користь державного підприємства «Білгород- на Дністровський морський торговельний порт» (, місцезнаходження: вул. Шабська, 81, м. Білгород-Дністровський, Одеська область) кошти у розмірі 848 500,00 (вісімсот сорок вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп. на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до ПАТ «МТБ БАНКУ» 26 червня 2023 року, в якому у позивача відкрито розрахунковий рахунок IBAN: НОМЕР_1 було подано платіжну інструкцію № -05 від 05.06.2023 року про стягнення з позивача податкового боргу у розмірі 848500,00 грн. За платіжною інструкцією було визначено призначення платежу, а саме: «;141;01125689; стягнення податкового боргу на підставі Рішення керівника ГУ ДФС в Одеській області № 332/15-32-13-06 від 09 січня 2018 року.». B то же день з розрахункового рахунку позивача IBAN: НОМЕР_1 в ПАТ «МТБ БАНК» м. Чорноморськ, Третьої особою були списані кошти у розмірі 848500,00 грн.

Як стверджує позивач, списані кошти у розмірі 848500,00 грн. були акумульовані ДП «БДМТП» на виплату поточної заробітної плати працівникам ДП «БДМТП» за червень 2023 року та частково заборгованості із заробітної плати працівникам за минулі періоди.

У позові вказано, що враховуючи відсутність у ДП «БДМТП» підстав списання коштів, а саме рішення керівника ГУ ДФС в Одеській області № 332/15-32-13-06 від 09 січня 2018 року, позивач через електронний кабінет платника податків звернувся до відповідача з проханням надати належно завірену копію цього документа. Представник ДП «БДМТП» - адвокат Поліщук О.Г. 05 липня 2023 року направила до ГУ ДПС в Одеській області адвокатський запит з проханням надати копію рішення № 332/15-32-13-06, за яким ГУ ДПС в Одеській області, згідно платіжної інструкції № -05 від 05.06.2023 року, 26 червня 2023 року стягнуло з розрахункового рахунку позивача 848500,00 грн. У відповіді на адвокатський запит ГУ ДПС в Одеській області повідомило, що керівником ГУ ДФС в Одеській області було прийнято рішення про стягнення коштів з рахунків платника у банках в рахунок погашення податкового боргу платника податків ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» () за № 000002/17-04 09.01.2018 року, яке було надіслано на податкову адресу підприємства 10.01.2018 року за № 404. У відповіді також зазначено, що рішення № 000002/17-04 було оскаржене ДП «БДМТП» у судовому порядку, і у справі №815/283/18 рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року відмовлено ДП «БДМТП» у задоволенні позову, останнє вступило в законну силу 26.06.2019 року.

Разом з тим, за твердженням відповідача, при заповненні реквізитів платіжної інструкції, а саме реквізитів «Призначення платежу» відбулась технічна помилка і замість вірного номера Рішення № 000002/17-04 було зазначено невірний номер Рішення № 332/15-32-13-06.

Таким чином, вказано у позові, у відповіді на адвокатський запит, ГУ ДПС в Одеській області підтвердило, що рішення керівника ГУ ДФС в Одеській області № 332/15-32-13-06 від 09 січня 2018 року, згідно якого відповідачем були списані кошти з розрахункового рахунку позивача, фактично не існує.

З покликанням на обставини, встановлені у рішенні суду по справі №815/281/18, позивач зазначає, що згідно витягу з електронного кабінету ДП «БДМТП», примусово списані відповідачем кошти підприємства у розмірі 848 500,00 грн, зараховані відповідачем як зменшення податкового боргу з ПДВ за абсолютно іншими номерами податкових декларацій окрім суми у розмірі 171 738,98 грн, яка була зарахована як зменшення податкового боргу минулих років за однією з декларацій, а саме за № , яка була предметом дослідження судом при розгляді справи № 815/282/18. Решта коштів списана ГУ ДПС в Одеській області за номерами податкових декларацій (без дати), які не мають жодного відношення до Рішення №000002/17-04, тому твердження відповідача про стягнення зазначених коштів за Рішенням № 000002/17-04, на думку позивача, не відповідає дійсності.

Як зазначено у позові, станом на дату списання коштів - 26 червня 2023 року, заборгованість із заробітної плати перед працівниками ДП «БДМТП» за червень склала 873 098,07 грн., заборгованість минулих періодів складає 11 394 621,26 грн. На дату подання цієї позовної заяви, заборгованість із заробітної плати працівникам ДП «БДМТП» за червень 2023 року не виплачена у зв`язку з відсутністю інших вільних коштів на ці цілі.

У позові вказано, що про звернення до надавача платіжних послуг ПАТ «МТБ БАНК» з платіжною інструкцією про примусове стягнення коштів, відповідач позивача попередньо не повідомляв, при цьому відповідачу було відомо про наявну заборгованість позивача із заробітної плати перед працівниками минулих періодів на підставі бухгалтерської та фінансової звітності, яку регулярно надає позивач до ГУ ДПС в Одеській області відповідно до вимог податкового законодавства.

Таким чином, на думку позивача, дії відповідача в частині безспірного списання коштів за неіснуючим Рішенням 332/15-32-13-06 згідно платіжної інструкції, є протиправними та внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу нанесено шкоду у розмірі 848 500,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача, як суб`єкта владних повноважень.

Ухвалою суду від 29.08.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву (в редакції уточнень від 02.08.2023 року за вх.№26329/23) і відкрито провадження по справі.

Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст.262 КАС України.

12.09.2023 року (вх.№ЕП/36052/23) від представника третьої особи до суду надійшли письмові пояснення разом із додатками (т.1 а.с.62-73), в яких вказано, що ПАТ «МТБ БАНК», як надавач платіжних послуг, при отриманні від контролюючого органу платіжної інструкції поданої та заповненої з додержанням вимог п. 63 та п. 66 Інструкції, не має права та можливості перевіряти законність та обґрунтованість рішення контролюючого органу про стягнення відповідних коштів та зобов`язаний виконати його в установленому Інструкцією порядку. Платіжна операція за платіжною інструкцією № -05 від 05.06.2023р., далі платіжна інструкція, була ініційована Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі рішення керівника зазначеного органу стягнення № 332/15-32-13-06 від 09.01.2018р., яке відповідало вимогам п. 63 та п. 66 Інструкції, що стало підставою для здійснення операції по списанню грошових коштів позивача на загальну суму 848 500 грн. на рахунок ГУК в Од. обл. /Одеська обл. /14060100 UA0015001.

Разом з тим, вказано у поясненнях, з урахуванням доводів позивача, викладених у позовній заяві та наданих ним доказів, вважаємо вимоги позивача щодо визнання протиправним дій відповідача протиправними стягнення грошових коштів обґрунтованими.

14.09.2023 року (вх.№ЕС/10454/23) від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (т.1 а.с.74-85), в якому вказано, що як мінімум з 2017 року ДП «БДМТП» перебуває у статусі боржника. Загальна заборгованість позивача, станом на дату подання відзиву, перед бюджетами усіх рівнів перевищує сорок п`ять мільйонів гривень (у тому числі 23 мільйони по податку на додану вартість).

Зазначене, на думку відповідача, свідчить про систематичні порушення з боку Позивача статті 67 Конституції України, а також статей 16, 36, 57 ПК України та інших норм законодавства в частині сплати податків і зборів та інших платежів.

Відповідач наголошує на тому, що платіжна інструкція від 05.06.2023 №-05 прийнята саме на підставі рішення керівника №000002/17-04 від 09.01.2018 про стягнення з рахунків платника у банках в рахунок погашення податкового боргу ДП «БДМТП». Зазначеним рішенням керівника передбачено, що воно направлене на погашення усієї суми податкового боргу. Зазначене, як стверджує відповідач, підтверджується офіційним листом-відповіддю Головного управління ДПС в Одеській області №32099/6/15-32-13-07-06 від 07.07.2023, який було надано у відповідь на запит адвоката позивача.

У відзиві вказано, що з документів, наявних в матеріалах справи вбачається, що з позивача примусово були стягнуті лише ті кошти, які чітко підпадають під критерії визначені п.95.5 ст.95 ПК України, що не заперечується самим позивачем.

Крім того, у відзиві зазначено, що стягнуті грошові кошти у сумі 848 500.00 грн. всеціло були зараховані в рахунок погашення податкової заборгованості позивача в порядку черговості визначеної згідно із приписами п. 87.9 ст.87 ПК України. Зазначене власне підтверджується й самим платником податків та матеріалами справи. В той же час, на думку Головного управління ДПС в Одеській, позивачем жодним чином необґрунтовано, яку саме шкоду йому завдає фактична сплата податків, що є безпосереднім обов`язком платника податків, хоч і шляхом примусового списання коштів.

З наведеного, як стверджує відповідач, вбачається що Головне управління ДПС в Одеській області діяло виключно в межах та у спосіб визначений законодавством, як передбачено статтею 19 Конституції України.

З урахуванням вищевикладеного, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви Державному підприємству «БілгородДністровський морський торгівельний порт» у повному обсязі.

14.09.2023 року (вх.№ЕС/10452/23) від представника відповідача до суду надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

20.09.2023 року (вх.№ЕС/10750/23) від представника відповідача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів (т.1 а.с.96-100).

21.09.2023 року (вх.№ЕС/10864/23) від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив разом із додактами (т.1 а.с.101-123).

25.09.2023 року (вх.№ЕС/17953/23) від представника позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів (т.1 а.с.124-134).

Ухвалою суду від 02.10.2023 року залишено без задоволення заяву представника відповідача про розгляд справи №420/17953/23 в порядку загального позовного провадження.

11.10.2023 року (вх.№ЕС/11840/23) від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив разом із додатками (т.1 а.с.141-250, т.2 а.с.1-32)

17.10.2023 року (вх.№ЕП/42013/23, вх.ЕС/12228/23) від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення до заперечень на відповідь на відзив (т.2 а.с.33-47).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.

09.01.2018 року, Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято рішення №000002/17-04 про стягнення коштів з рахунків платника у банках в рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно якого вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення коштів з рахунків платника у банках.

Правомірність даного рішення була предметом розгляду у справі №815/283/18.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року по справі №815/283/18, яке набрало законної сили 20.06.2019 року в задоволені позовних вимог Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС в Одеській області №000002/17-04 від 09.01.2018 року відмовлено повністю.

Даним рішенням встановлено, що відповідно відомостей з інтегрованої картки платника податків станом на 09.01.2018 року у позивача маються наступні невиконані податкові зобов`язання:

1) з оплати податку на додану вартість у розмірі 2439448 (два мільйони чотириста тридцять дев`ять тисяч чотириста сорок вісім гривень) що нараховане відповідно до

- декларації від 19.05.2017 року за № з визначеною сумою податкового зобов`язання у розмірі 395720 грн.;

- декларації від 20.06.2017 року за № з визначеною сумою податкового зобов`язання у розмірі 688432 грн.;

- декларації від 20.07.2017 року за № з визначеною сумою податкового зобов`язання у розмірі 411228 грн.;

- декларації від 21.08.2017 року за № з визначеною сумою податкового зобов`язання у розмірі 620993 грн.;

- декларації від 20.09.2017 року за № з визначеною сумою податкового зобов`язання у розмірі 323075 грн.;

2) з оплати податку на нерухоме майно у розмірі 487535,97 ( чотириста вісімдесят сім тисяч п`ятсот тридцять п`ять гривень 97 коп.) що нараховане відповідно до

- декларації від 17.02.2017 року за № з визначеною сумою податкового зобов`язання у розмірі 243767,97грн.;

- з оплати земельного податку з юридичних осіб у розмірі 104934,60 ( сто чотири тисячі дев`ятсот тридцять чотири тисячі 60коп.) що нараховане відповідно до:

- декларації від 17.02.2017 року за № з визначеною сумою податкового зобов`язання у розмірі 1534569,26 грн.;

- декларації від 17.02.2017 року за № з визначеною сумою податкового зобов`язання у розмірі 104934,60 грн.;

- декларації від 20.03.2017 року за № з визначеною сумою податкового зобов`язання у розмірі 797036,42 грн.;

Загальна сума несплачених податкових зобов`язань становить 5363524,25 (п`ять мільйонів триста шістдесят три тисячі п`ятсот двадцять чотири гривні 25 коп.).

У рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року по справі №815/283/18, яке набрало законної сили 20.06.2019 року, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС в Одеській області №000002/17-04 від 09.01.2018 року, оскільки вказане рішення є правомірним, прийнятим в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом.

Разом з цим, з наданих до суду доказів (т.1 а.с.163) судом встановлено, що станом на дату складання рішення Головного управління ДФС в Одеській області №000002/17-04 від 09.01.2018 року у позивача були невиконані податкові зобов`язання по сплаті податку на додану вартість також згідно:

- податкової декларації з податку на додану вартість № на суму 260599,00 грн;

- податкової декларації з податку на додану вартість № на суму 675715,00 грн.

Судом встановлено, що до ПАТ «МТБ БАНКУ» 26 червня 2023 року, в якому у позивача відкрито розрахунковий рахунок IBAN: НОМЕР_1 було подано платіжну інструкцію № -05 від 05.06.2023 року про стягнення з позивача податкового боргу у розмірі 848500,00 грн (т.1 а.с.16).

У платіжній інструкції № -05 від 05.06.2023 року визначено призначення платежу, а саме: «;141;01125689; стягнення податкового боргу на підставі Рішення керівника ГУ ДФС в Одеській області № 332/15-32-13-06 від 09 січня 2018 року».

Як вказує позивач та не заперечується відповідачем та третьою особою, в то же день з розрахункового рахунку позивача IBAN: НОМЕР_1 в ПАТ «МТБ БАНК» м. Чорноморськ, Третьої особою були списані кошти у розмірі 848500,00 грн.

Судом встановлено, що у зв`язку із перерахуванням грошових коштів за платіжною інструкцією № -05 від 05.06.2023 року відбулось зменшення податкового боргу позивача по податку на додану вартість (т.2 а.с.8), а саме:

- зменшення боргу минулих років по податковій декларації з податку на додану вартість № на суму 171738,98 грн;

- зменшення боргу минулих років по податковій декларації з податку на додану вартість № на суму 260599,00 грн;

- зменшення боргу минулих років по податковій декларації з податку на додану вартість по невизначеному документу №AUTOPEN17 з 29.01.2017 року по 26.06.2023 рік;

- зменшення боргу минулих років по податковій декларації з податку на додану вартість № на суму 414504,49 грн;

Відповідач наголошує на тому, що платіжна інструкція від 05.06.2023 №- 05 прийнята саме на підставі рішення керівника №000002/17-04 від 09.01.2018 про стягнення з рахунків платника у банках в рахунок погашення податкового боргу ДП «БДМТП».

Вважаючи дії Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, код ЄДРПОУ ВП 44069166, місцезнаходження: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) при стягненні з державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» (, місцезнаходження: вул. Шабська, 81, м. Білгород-Дністровський, Одеська область) податкового боргу у розмірі 848500,00 (вісімсот сорок вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп. на підставі Рішення керівника ГУ ДФС в Одеській області № 332/15-32-13-06 від 09 січня 2018 року згідно платіжної інструкції № -05 від 05.06.2023 року протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пп.16.1.3, 16.1.4 ст.16 Податкового кодексу України (далі ПК України) на Боржника, як на платника податків, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 36.5. ст.36 Податкового кодексу України встановлено, що Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з п.49.2 ст.49 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до абзацу першого пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 95.1 статті 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України).

Законодавець, визначаючи будь-яке майно платника податків джерелом погашення податкового боргу у пункті 87.2 статті 87 ПК України, встановив перелік об`єктів, які не можуть бути використані як джерела погашення у пункті 87.3 статті 87 ПК України, прямо зазначає про різні види грошових коштів у складі майна платника, які не можуть бути джерелами такого погашення (підпункти 87.3.4, 87.3.8 пункту 87.3 статті 87 ПК України).

Отже, для цілей оподаткування, поняття «майно» включає і грошові кошти.

В той же час, згідно приписів п.87.3 ст.87 Податкового кодексу України не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків:

майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави;

майно, яке належить на правах власності іншим особам та перебуває у володінні або користуванні платника податків, у тому числі (але не виключно) майно, передане платнику податків у лізинг, оренду, схов (відповідальне зберігання), ломбардний схов, на комісію (консигнацію); давальницька сировина, надана підприємству для переробки, крім її частини, що надається платнику податків як оплата за такі послуги, а також майно інших осіб, прийняті платником податків у заставу чи заклад, довірче та будь-які інші види агентського управління;

майнові права інших осіб, надані платнику податків у користування або володіння, а також немайнові права, у тому числі права інтелектуальної (промислової) власності, передані в користування такому платнику податків без права їх відчуження;

Кошти кредитів або позик, наданих платнику податків кредитно-фінансовою установою, що обліковуються на позичкових рахунках, відкритих такому платнику податків, суми акредитивів, що виставлені на ім`я платника податків, але не відкриті, суми авансових платежів та попередньої оплати за контрактами підприємств суднобудівної промисловості (клас 35.11 група 35 КВЕД ДК 009:2005), отримані від замовників морських та річкових суден та інших плавучих засобів;

майно, включене до складу цілісних майнових комплексів державних підприємств, які не підлягають приватизації, у тому числі казенних підприємств. Порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, встановлюється Фондом державного майна України;

майно, вільний обіг якого заборонено згідно із законодавством України;

майно, що не може бути предметом застави відповідно до Закону України "Про заставу";

кошти інших осіб, надані платнику податків у вклад (депозит) або довірче управління, а також власні кошти юридичної особи, що використовуються для виплат заборгованості з основної заробітної плати за фактично відпрацьований час фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах з такою юридичною особою.

Суд зазначає, що у переліку джерел погашення податкового боргу платника податків визначено, що кошти, які мають бути перераховані на сплату заборгованості з заробітної плати не можуть бути використані як відповідні джерела.

В той же час, протягом усього строку розгляду даної справи позивачем не надано доказів на підтвердження того, що дані кошти мали бути спрямовані на виплату саме заборгованості по заробітній платі.

Крім того, враховуючи зазначені позивачем розміри відповідної заборгованості позивачем не зазначено причин не спрямування даних коштів на виплату заборгованості з основної заробітної плати до дати подання банку платіжної інструкції № 405135-13- 07-05 від 05.06.2023 року.

Пунктом 87.9 статті 89 ПК України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Як вже встановлено, судом грошові кошти у сумі 848 500.00 грн. були зараховані в рахунок погашення податкової заборгованості позивача у зв`язку із чим відбулось зменшення податкового боргу позивача по податку на додану вартість (т.2 а.с.8), а саме:

- зменшення боргу минулих років по податковій декларації з податку на додану вартість № на суму 171738,98 грн;

- зменшення боргу минулих років по податковій декларації з податку на додану вартість № на суму 260599,00 грн;

- зменшення боргу минулих років по податковій декларації з податку на додану вартість по невизначеному документу №AUTOPEN17 з 29.01.2017 року по 26.06.2023 рік;

- зменшення боргу минулих років по податковій декларації з податку на додану вартість № на суму 414504,49 грн;

Суд зазначає, що позивач не ставить під сумнів питання дотримання відповідачем черговості визначеної згідно із приписами п. 87.9 ст.87 ПК України, натомість зазначає, що списання відбулось не по тим деклараціям на підставі яких згідно рішення суду по справі №815/283/18 прийнято рішення №000002/17-04.

Однак, суд відхиляє як необґрунтовані вказані твердження позивача, оскільки, як вже встановлено судом з наданих доказів (т.1 а.с.163), станом на дату складання рішення Головного управління ДФС в Одеській області №000002/17-04 від 09.01.2018 року у позивача були невиконані податкові зобов`язання по сплаті податку на додану вартість також згідно податкової декларації з податку на додану вартість № на суму 260599,00 грн, податкової декларації з податку на додану вартість № на суму 675715,00 грн.

Згідно з підпункту 15 пункту 6 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 року № 163 ( надалі Інструкція № 163) , платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операцїї.

Пунктами 5, 8, 16 пункту 6 Інструкції № 163 визначено, що:

- ініціатор - особа, яка на законних підставах ініціює платіжну операцію шляхом формування та/або подання відповідної платіжної інструкції, уключаючи застосування платіжного інструменту. До ініціаторів належать платник, отримувач, стягувач, обтяжувач;

- надавач платіжних послуг - надавач платіжних послуг, у якому відкритий рахунок платника/отримувача/стягувача для виконання платіжних операцій (далі - надавач платіжних послуг платника/отримувача/стягувача). До надавачів платіжних послуг належать банки та небанківські надавачі платіжних послуг;

- платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього.

Пунктом 60 Інструкції № 163 передбачено, що ініціатором платіжної операції під час дебетового переказу коштів із рахунку платника без його згоди [далі - примусове списання (стягнення) коштів] є орган державної виконавчої служби (державні виконавці)/приватні виконавці та контролюючий орган (далі - стягувач).

Згідно з п. 61 Інструкції надавач платіжних послуг платника виконує примусове списання (стягнення) коштів із рахунків, відкритих платникам відповідно до нормативно-правового акта Національного банку з питань відкриття і закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг.

Згідно підпункту 2 пункту 62 Інструкції № 163 стягувач ініціює примусове списання (стягнення) коштів із: 2) рахунків платників податків на підставі рішення суду або рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу (за умов, визначених у пункті 95.5 статті 95 Податкового кодексу України).

Пунктом 63 Інструкції визначено, що платіжна інструкція на примусове списання (стягнення), оформлена стягувачем в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) стягувача/кваліфікований(і) електронний(і) підпис(и) стягувача; 7) печатку стягувача/кваліфіковану електронну печатку стягувача; 8) найменування стягувача; 9) код стягувача та номер його рахунку (заповнюється стягувачем у разі стягнення за виконавчими документами); 10) найменування отримувача, код отримувача та номер його рахунку [заповнюється стягувачем у разі стягнення на підставі рішення суду, що набрало законної сили, або рішення керівника органу стягнення (його заступника або уповноваженої особи) відповідно до Податкового кодексу України]; 11) найменування банку стягувача/отримувача.

Відповідно до п. 64 Інструкції стягувач у реквізиті "Призначення платежу" платіжної інструкції на примусове списання (стягнення) коштів (далі - платіжна інструкція) зазначає назву, дату видачі та номер (якщо він присвоєний) виконавчого документа або назву, дату видачі та номер (якщо він присвоєний) судового рішення/рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу.

Стягувач у разі примусового списання (стягнення) коштів із розрахункового рахунку небанківського надавача платіжних послуг у реквізиті "Призначення платежу" платіжної інструкції також зазначає найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) користувача, зобов`язання перед яким виконує небанківський надавач платіжних послуг.

Стягувач не подає надавачу платіжних послуг платника виконавчий документ або судове рішення/рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, на підставі якого оформлено платіжну інструкцію.

Згідно з п.65 Інструкції банк стягувача перевіряє заповнення реквізитів платіжної інструкції, визначених у підпунктах 6-10 пункту 63 розділу IV цієї Інструкції, на відповідність вимогам додатка до цієї Інструкції

Банк стягувача на платіжній інструкції, оформленій стягувачем у паперовій формі, обов`язково заповнює реквізит "Дата надходження".

Пунктом 66 Інструкції визначено, що надавач платіжних послуг платника приймає до виконання платіжну інструкцію стягувача, яка надійшла до нього в електронній або паперовій формі.

Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання платіжну інструкцію в паперовій формі, яку стягувач доставляє самостійно (представником/повіреним, помічником приватного виконавця, представником контролюючого органу) або яка надійшла рекомендованим листом, відправником якого є стягувач. Надавач платіжних послуг платника встановлює повноваження особи, яка самостійно доставила платіжну інструкцію стягувача, у порядку, визначеному внутрішніми документами надавача платіжних послуг платника.

Надавач платіжних послуг платника перевіряє заповнення реквізитів платіжної інструкції, визначених у підпунктах 2-5 пункту 63 розділу IV цієї Інструкції, на відповідність вимогам додатка до цієї Інструкції

Надавач платіжних послуг платника відмовляє стягувачу у виконанні платіжної інструкції в порядку, установленому в пунктах 12, 27 розділу I цієї Інструкції, якщо реквізити платіжної інструкції заповнено з порушенням вимог розділів I, IV цієї Інструкції та додатка до цієї Інструкції (п. 67 Інструкції).

Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання платіжну інструкцію стягувача незалежно від наявності достатнього залишку коштів на рахунку платника (п. 68 Інструкції).

Надавач платіжних послуг платника виконує платіжні інструкції, які надійшли до нього до початку операційного часу поточного дня або протягом операційного часу поточного дня, але на час надходження на рахунку платника немає коштів або їх недостатньо, з урахуванням сум, що надійдуть на рахунок платника протягом операційного дня (поточні надходження), на початку операційного часу наступного операційного дня.

Надавач платіжних послуг платника на початку операційного часу наступного операційного дня виконує платіжні інструкції частково відповідно до пункту 71 розділу IV цієї Інструкції, якщо на рахунку платника з урахуванням поточних надходжень на рахунок протягом попереднього операційного дня буде недостатньо коштів для їх виконання.

Надавач платіжних послуг платника на початку операційного часу наступного операційного дня повертає платіжні інструкції без виконання із зазначенням причини повернення згідно з пунктами 12, 27 розділу I цієї Інструкції, якщо на рахунку платника коштів немає і протягом попереднього операційного дня кошти на його рахунок не надходили. (п. 69 Інструкції).

Надавач платіжних послуг платника виконує платіжні інструкції, які надійшли до нього після операційного часу поточного дня, на початку операційного часу наступного операційного дня в межах наявних коштів на кінець попереднього операційного дня.

Надавач платіжних послуг платника на початку операційного часу наступного операційного дня виконує платіжні інструкції частково відповідно до пункту 71 розділу IV цієї Інструкції, якщо на кінець попереднього операційного дня на рахунку платника буде недостатньо коштів для виконання цих платіжних інструкцій з урахуванням поточних надходжень на рахунок на кінець попереднього операційного дня.

Надавач платіжних послуг платника на початку операційного часу наступного операційного дня повертає платіжні інструкції без виконання із зазначенням причини повернення згідно з пунктами 12, 27 розділу I цієї Інструкції, якщо на кінець попереднього операційного дня на рахунку платника не буде коштів для їх виконання. (п. 70 Інструкції).

Надавач платіжних послуг платника в разі недостатності коштів на рахунку платника виконує платіжні інструкції в межах залишку коштів. Надавач платіжних послуг платника для часткової оплати оформляє платіжну інструкцію, у реквізиті "Призначення платежу" якої зазначає номер і дату платіжної інструкції стягувача, яку частково виконано, суму, що залишилася до сплати. (п. 71 Інструкції). Стягувач має право відкликати платіжну інструкцію до моменту списання коштів з рахунку платника. (п. 72 Інструкції).

Згідно з п.п. 95.3-95.5 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вилучені відповідно до цієї статті готівкові кошти вносяться посадовою особою контролюючого органу до банку в день їх стягнення для перерахування до відповідного бюджету або до державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника податків, а в разі використання платником податків єдиного рахунку - на такий рахунок, а у разі погашення податкового боргу з податку на додану вартість за задекларованими до сплати податковими зобов`язаннями за періоди, починаючи з 1 липня 2015 року, визначеними платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість або уточнюючому розрахунку, такі кошти вносяться на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі неможливості внесення зазначених коштів протягом того самого дня їх необхідно внести в банк наступного робочого дня. Забезпечення збереження зазначених коштів до моменту їх внесення в банк здійснюється відповідним контролюючим органом.

У разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.

У таких випадках:

рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи;

рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.

Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у разі виникнення у платника податків боргу, контролюючий орган здійснює заходи з його погашення, в тому числі, шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках.

Позивач не заперечує наявність у нього податкового боргу, в тому числі, зі сплати податку на додану вартість.

Надаючи оцінку доводам позивача про те, що рішення на підставі якого перераховано грошові кошти у сумі 848 500.00 грн. на погашення податкового боргу, суд враховує, що у постанові від 22 травня 2020 року у справі №825/2328/16 Верховний Суд зазначив таке:

«Порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття».

Під час розгляду даної справи судом не встановлено, що відповідачами допущено фундаментальні порушення, які є підставами для твердження, що описка у реквізитах документа на підставі якого здійснюється списання по платіжній інструкції № 405135-13- 07-05 від 05.06.2023 року є свідченням про протиправність такого списання в цілому.

При цьому щодо вимог позивача про стягнення шкоди, суд зазначає таке.

Так, у позові відсутнє посилання на норми права на підставі яких, на думку позивача, така шкода підлягає стягненню .

Питання, пов`язані із відшкодуванням шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, врегульовані статтею 114 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 114.1 статті 114 Податкового кодексу України особа, чиї права та/або законні інтереси порушено, має право на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб.

Шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, відшкодовується державою за рахунок коштів державного бюджету незалежно від вини контролюючого органу, його посадових (службових) осіб.

Пунктом 114.2 статті 114 Податкового кодексу України визначено, що шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, що визнаються податковими правопорушеннями відповідно до цього Кодексу, відшкодовується в повному обсязі в порядку, передбаченому законодавством про відшкодування шкоди.

Особа, чиї права порушені, за наявності обставин, передбачених пунктом 128.2 статті 128 цього Кодексу, має право заявити вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої станом на дату визнання таких рішень, дій чи бездіяльності незаконними, у порядку, передбаченому законодавством. У такому разі доведенню підлягає лише протиправність рішень, дій чи бездіяльності стосовно особи.

У передбачених абзацом другим цього пункту випадках шкода понад встановлений розмір відшкодуванню не підлягає.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Особливості відшкодування шкоди, завданої у результаті виведення неплатоспроможного банку з ринку/ліквідації банку на підставі протиправних (незаконних) індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України особам, які на дату прийняття таких індивідуальних актів або рішень, відповідно, мали статус учасників такого банку, встановлюються Законом України "Про банки і банківську діяльність" та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

При розгляді даної справи судом не встановлено протиправність дій Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, код ЄДРПОУ ВП 44069166, місцезнаходження: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) при стягненні з державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» (, місцезнаходження: вул. Шабська, 81, м. Білгород-Дністровський, Одеська область) податкового боргу у розмірі 848500,00 (вісімсот сорок вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.

В той же час, розглядаючи даний позов суд враховує, що позивач взагалі не просить суд повернути вже стягнуті кошти у розмірі 848500,00 грн, а не заперечує, щоб дані кошти були враховані в рахунок погашення його податкового боргу.

Фактично, зі змісту позовних вимог вбачається, що єдиною метою звернення позивача до суду є не відновлення порушеного права, а забезпечення відшкодування шкоди з одночасним зменшенням суми податкового боргу.

За таких обставин та з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що у задоволені вказаних вимог необхідно відмовити повністю.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торгівельний порт" до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору публічне акціонерне товариство МТБ «БАНК» про визнання протиправними дій та стягнення коштів у розмірі 848 500,00 грн відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - Державнн підприємство "Білгород-Дністровський морський торгівельний порт" (вул.Шабська, 81, м.Білгород-Дністровський, Одеська обл., 67701, ).

Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166).

Третя особа публічне акціонерне товариство МТБ «БАНК» (пр.Миру, 28, м.Чорноморськ, Одеська обл., 68003, )

Суддя С.М. Корой

.