Справа № 520/17720/23
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

08 листопада 2023 р. справа № 520/17720/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправним та скасування рішення - Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №82 від 16.06.2023, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні поданої заяви про призначення пенсії та призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та пільгового стажу, а саме, через не зарахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 07.12.1994 по 09.12.1994, з 21.02.2005 по 30.07.2007, з 01.05.2012 по 21.06.2016, з 18.08.2011 по 30.04.2012, з 28.09.2016 по 10.10.2016, з 22.02.2017 по 17.10.2017 та з 16.07.2018 по 26.11.2020, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу роботи періоди роботи з 07.12.1994 по 09.12.1994. з 21.02.2005 по 30.07.2007, з 01.05.2012 по 21.06.2016, з 18.08.2011 по 30.04.2012, з 28.09.2016 по 10.10.2016, з 22.02.2017 по 17.10.2017 та з 16.07.2018 по 26.11.2020, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; 3) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звернення з заявою про призначення пенсії.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що у періоди з 07.12.1994 по 09.12.1994. з 21.02.2005 по 30.07.2007, з 01.05.2012 по 21.06.2016, з 18.08.2011 по 30.04.2012, з 28.09.2016 по 10.10.2016, з 22.02.2017 по 17.10.2017 та з 16.07.2018 по 26.11.2020 працював на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", проте, відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі за текстом - пенсійний орган, владний суб`єкт, адміністративний орган, ГУ, Управління) з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення зазначив, що заявнику правомірно відмовлено у призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

В письмових пояснення позивач просив суд не брати до уваги та відхилити викладені відповідачем у змісті відзиву на позовну заяву міркування щодо дійсних обставин справи та доводів і аргументів позивача та задовольнити позов повністю.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відомостей копії дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 , трудова діяльність заявника складається з наступних періодів:

- з 11.02.1991 по 20.11.1991 прийнятий до шахти "Родинська" п/о "Красноармійськвугілля", де займав посади електрослюсаря та підземного гірноробочого;

- з 07.12.1994 по 09.12.1994 прийнятий на роботу гірничим робітником підземним 2 розряду на шахту "Родинська" п/о "Красноармійськвугілля" на підставі наказу №2076-к від 12.12.94 та звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням на підставі наказу №1353-к від 14.08.95;

- з 01.06.2004 по 30.07.2007 прийнятий на роботу підземним гірничим робітником 2 розряду з повним робочим днем в шахті на підставі наказу №76к від 01.06.04 та звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України на підставі наказу №130к від 31.07.07;

- з 14.04.2008 по 12.02.2009 прийнятий на роботу підземним гірничим робітником 2 розряду (в подальшому 3 розряду) в шахті ім. М.І. Сташкова ВАТ "Павлоградвугілля";

- з 01.07.2011 по 30.04.2012 переведений гірничим робітником підземним 3 розряду дільниці по монтажу, демонтажу гірничого обладнання на підставі розпорядження №390ок від 01.07.11;30.04.2012 звільнений по переведенню в філію "Павлоградське управління по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного обладання" ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України на підставі розпорядження №281 ок від 28.04.12;

- з 01.05.2012 по 21.06.2016 прийнятий на роботу гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті за переведенням з ВСП "Шахта ім. М.І. Сташкова" ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на підставі розпорядження №1к від 01.05.2012 та звільнений за угодою сторін на підставі на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі розпорядження №386к від 21.06.2016 від 31.07.07;

- з 28.09.2016 по 10.10.2016 прийнятий на роботу слюсарем ремонтником 4 розряду з повним робочим днем на котельні "Південна" на підставі наказу №196к від 27.09.2016 та звільнений за власним бажанням за ст. 38 КзпП України на підставі наказу №229к від 10.10.2016;

- з 22.02.2017 по 17.10.2017 прийнятий гірником підземним 3 розряду дільниці ремонтно-відновлювальних робіт з повним робочим днем у шахті на підставі наказу №342к від 21.02.2017 та звільнений за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу №307/к від 17.10.17;

- з 16.07.2018 по 09.02.2021 прийнятий гірничим робітником підземним 3 розряду з повним підземним робочим днем в шахті на підставі наказу №856/к від 16.07.2018; з 20.08.2018 переведений гірничим робітником підземним 3 розряду з повним підземним робочим днем в шахті на підставі наказу №922к від 20.08.18 та звільнений згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням на підставі наказу №40к від 09.02.2021.

Ці обставини учасниками справи не заперечуються.

08.06.2023 року позивач через Портал електронних послуг звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", надавши відповідний пакет документів.

Управлінням за принципом екстериторіальності розглянуто подану заяву та винесено рішення №82 від 16.06.2023, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні поданої заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та пільгового стажу, а саме, через не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 07.12.1994 по 09.12.1994, з 21.02.2005 по 30.07.2007, з 01.05.2012 по 21.06.2016, з 18.08.2011 по 30.04.2012, з 28.09.2016 по 10.10.2016, з 22.02.2017 по 17.10.2017 та з 16.07.2018 по 26.11.2020, у зв`язку з відсутністю атестації робочих місць та переліку посад, на які проводилася атестація робочих місць.

При цьому, визнаний Управлінням страховий стаж заявника склав - 20 років 4 місяці 10 днів; стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 склав 4 роки 5 місяців 20 днів; страховий стаж з урахуванням кратності з додатковими роками за Списком №1 склав 24 роки 4 місяці 10 днів.

Не погодившись із відповідністю закону згаданого рішення пенсійного органу, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

До 31.12.2003р. відносини з приводу пенсійного забезпечення громадян були унормовані приписами Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З 01.01.2004р. таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відтак, за критерієм дати набуття чинності у разі виникнення колізій між нормами перелічених актів права пріоритет у застосуванні належить віддати Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як більш пізньому акту з одного і того ж самого предмету регулювання.

Але водночас із цим, з урахуванням дії норм Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" за критерієм найбільш сприятливого для приватної особи тлумачення закону пріоритет у застосуванні належить віддати тій нормі закону, зміст якої є надає приватній особі більші права або обтяжує меншим обов`язком.

У будь-якому разі, коли певне правило відсутнє у нормах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і наявне у нормах Закону України «Про пенсійне забезпечення», то за відсутності факту створення суперечностей до відносин навіть і після 31.12.2003р. підлягають застосуванню положення Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообо`язкове державне пенсійне страхування» ( з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII, прийнятого 03.10.2017р.) встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Абзацом 10 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058- IV передбачено, що за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 було затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

В подальшому, постановами Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. №36, від 24 червня 2016 р. № 461 (яка наразі є чинною) затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом № 383 від 18.11.2005 Міністерства праці та соціальної політики України при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Суд також зазначає, що за правилами ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 20 цього Порядку, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників; у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Матеріалами справи підтверджено, що заявник у періоди з 07.12.1994 по 09.12.1994, з 21.02.2005 по 30.07.2007, з 01.05.2012 по 21.06.2016, з 18.08.2011 по 30.04.2012, з 28.09.2016 по 10.10.2016, з 22.02.2017 по 17.10.2017 та з 16.07.2018 по 26.11.2020 виконував роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, що відносяться до переліку за Списком №1.

Водночас, відповідачем не заперечується факт того, що спірні періоди роботи заявника відносяться до виробництв, робіт, професій, посад за Списком № 1.

З приводу доводів відповідача, стосовно відсутності проведення атестації робочого місця заявника та переліку посад на які проводилась атестація робочих місць, як на підставу не зарахування періодів роботи заявника як пільгового, суд зазначає наступне.

Суд відзначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442, та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Відповідно п.4.2. Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінилися докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року №205 в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23.10.2018 в справі №348/1079/17), постанові від 18 вересня 2018 року по справі №345/3301/17 та постанові від 01.11.2018 №455/1053/16-а, в яких Верховний Суд зокрема зазначив, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічна правова позиція щодо правозастосування викладена у постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 2040/6395/18, що в силу приписів ст. 242 КАС України підлягає врахуванню судом першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, довідкою №229 від 07.04.2023 підтверджено, що заявник працював в ВСП "Шахтоуправління Дніпровське" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" (ВСП "Шахта ім. М.І. Сашкова") у період з 14.04.2008 по 30.04.2012 за професією гірник підземний з повним робочим днем у шахті: у період з 22.02.2017 по 17.10.2017 за посадою гірник підземний дільниці ремонтно-відновлювальних робіт з повним робочим днем у шахті.

Довідкою №14 від 18.03.2022 підтверджено, що заявник працював у філії "Павлоградське управління по монтажу, демонтажу і ремонту гірничошахтного обладнання" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" у період з 01.05.2012 по 21.06.2016 за посадою гірник підземний з повним робочим днем у шахті.

Довідкою №41 від 03.02.2021 підтверджено, що заявник працював повний робочий день на підземних роботах ТОВ "Краснолиманське", а саме: з 16.07.2018 по 26.07.2018 - попереднє навчання з ТБ, з 16.07.2018 за посадою гірник підземний дільниці з видобування вугілля.

Довідкою №228 від 07.04.2023 підтверджено, що заявник працював в ВСП "Шахтоуправління Дніпровське" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" (ВСП "Шахта ім. М.І. Сашкова") у період з 01.06.2004 по 30.07.2007 за посадою гірник підземний дільниці шахтного транспорту з повним робочим днем у шахті: у період з 22.02.2017 по 17.10.2017 за посадою гірник підземний дільниці ремонтно-відновлювальних робіт з повним робочим днем у шахті.

Довідкою від 26.11.2000р. підтверджено спуски в шахту з повним підземним робочим днем у період роботи з 16.07.2018 та протягом 2018, 2019 та 2020 років; довідкою про кількість підземних виходів, у тому числі у 1994 році підтверджено кількість підземних виходів позивача.

Довідкою №1-613 від 16.04.2021 підтверджено, що заявник працював повний робочий день на підземних роботах на посаді гірник підземний у період з 07.12.1994 по 10.08.1995, який включав у тому числі і період навчання з 07.12.1994 по 09.12.1994, за який оплата здійснювалася як підземному робітнику:

Окрім того, наявними в матеріалах справи документами підтверджено факт атестації робочих місць позивача, а саме: випискою №680 від 18.08.2006 про результати атестації робочих місць за умовами праці, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення; випискою №1755 від 19.08.2011 про результати атестації робочих місць за умовами праці, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення; випискою №4883 від 15.12.2015 про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітника шахти на пільгове пенсійне забезпечення за списками №1, №2, пільги та компенсації.

Також, наявними в матеріалах справи документами підтверджено результати атестації посади позивача, а саме: випискою №108к від 21.02.2000 про затвердження переліку робочих місць (професій), що належать до списку №1, №2, атестацію яких було проведено; випискою №7 від 03.01.2006 про результати чергової атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення, інші пільги та компенсації, передбачені чинним законодавством, яка проведена у 2005 році".

Стосовно такого аспекту спірних правовідносин як наслідки проведення атестації суд керується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №520/15025/16-а та Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі №2040/6395/18, і визнає, що ця обставина не є перешкодою у призначенні заявнику пенсії.

Вказані обставини за наявності у позивача належним чином оформленої трудової книжки не спростовують наявності у працівника відповідного пільгового стажу роботи.

Разом з тим, відповідачем не заперечується факт того, що спірні періоди роботи заявника відносяться до виробництв, робіт, професій, посад за Списком № 1.

Відповідачем також не заперечується факт подання заявником до заяви про призначення пенсії відповідного пакету документів (копії) для призначення пенсії.

Отже, оскаржуване рішення не містить будь-яких правових підстав та мотивів не врахування зазначених періодів до пільгового стажу позивача.

Згідно з п.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обов`язок доведення відповідності оскарженого рішення (діяння) закону за критеріями п.2 ч.2 КАС України у силу ч.2 ст.77 КАС України покладено саме на владного суб`єкта.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що частиною 3 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

До того ж і відповідно абзацу 3 п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1; далі за текстом - Порядок №22-1), у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Проте, у ході розгляду даної справи пенсійний орган не подав жодних доказів та на навів жодних аргументів на підтвердження правомірності дій з приводу нереалізації управлінської функції у порядку наведеної норми.

Водночас, з наданих заявником до матеріалів справи доказів вбачається, що періоди роботи позивача з 07.12.1994 по 09.12.1994, з 21.02.2005 по 30.07.2007, з 01.05.2012 по 21.06.2016, з 18.08.2011 по 30.04.2012, з 28.09.2016 по 10.10.2016, з 22.02.2017 по 17.10.2017 та з 16.07.2018 по 26.11.2020 підлягають до зарахування до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Підсумовуючи викладені вище міркування, суд не знаходить правових підстав для визнання юридично правильним та фактично обґрунтованим спірного рішення, оскільки у спірному рішенні відсутні мотиви, які покладені в його основу.

До того ж текст оскарженого рішення пенсійного органу не містить жодного належно аргументованого розрахунку визнаного Управлінням показника пільгового страхового стажу, що не узгоджується з вимогами ст.8 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України в частині забезпечення правової визначеності як невід`ємного елементу верховенства права.

З цих міркувань, суд доходить до переконання про те, що оскаржене рішення пенсійного органу містить нездоланний та непереборний дефект створення і було прийнято при неповно з`ясованих обставинах, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, відмовивши у призначенні пенсії передчасно, що зумовлює визнати протиправним і скасувати вчинене адміністративним органом владного управлінського волевиявлення.

Таким чином, враховуючи, що оскаржуваним рішенням заявнику було відмолено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, з метою належного захисту прав, свобод та інтересів позивача, враховуючи положення статей 5, 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення №82 від 16.06.2023 року та зобов`язати владного суб`єкта повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду у даній справі.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову в призначенні пенсії №82 від 16.06.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 08.06.2023 року з приводу призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду у даній справі.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ) частину витрат зі сплати судового збору у розмірі 858,88 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок).

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя О.В. Старосєльцева