Справа № 564/842/23
Суддя: Верзун О. П.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №564/842/23
Провадження № 2-а/571/11/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі: судді Верзун О.П., за участі секретаря судового засідання Шупрудько І.М., представника позивача Михайлова В.О., представника відповідача Бикова О.В., які приймали участь у режимі відео конференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області про визнання дій протиправними,-

встановив:

Позивач 27.03.2023 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області про визнання дій поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Рівненській області ДПП лейтенанта поліції Плясецького Д.П. щодо адміністративного затримання ОСОБА_1 09.02.2023 протиправними.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 09.02.2023 був затриманий працівниками УПП в Рівненській області, один з яких повідомив його про порушення ним Правил дорожнього руху. Під час розмови він повідомив відомості про себе, однак документів не надав. Вважає, що вказані відомості були більш, ніж достатніми для встановлення його особи. Проте, ОСОБА_2 , не з`ясувавши, чи бажає він проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі, без попередження та будь-яких поважних причин, застосував фізичну силу та повалив на землю, після чого за допомогою кайданок здійснив його адміністративне затримання. Вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій щодо застосування фізичної сили та спеціальних засобів, під час його адміністративного затримання без примусового доставлення особи до відділу поліції. Копії протоколу не отримував, права під час затримання ОСОБА_2 не роз`яснив. Крім того, останній не повідомив близьких про затримання.

У зв`язку з тим, що місцем вчинення правопорушення є 115 км автодороги Рівне-Городище-Старокостянтинів поблизу м. Костопіль, звернувся з позовом до Костопільського районного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС України, адміністриатвні спори вказаної категорії вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача або за місцем знаходження відповідача.

Згідно ухвали судді Костопільського районного суду Рівненської області від 10.04.2023, суд дійшов до переконання, що справу за позвом ОСОБА_1 слід передати до Рокитнівського районного суду за місцем реєстрації позивача.

05.05.2023 справа надійшла до Рокитнівського районного суду Рівненської області.

Відповідно до вимог ст. 30 КАС України, спори між адміністративними судами щодо підсутності недопустимі.

Ухвалою Рокитнівського районного суду від 16.05.2023 відкрито провадження за адміністративним позовом, за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду 25.05.2023.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник позивача Михайлов В.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задоволити. В обгрунтування позовних вимог посилається на ту обставину, що позивач перед затриманням вказав свої анкетні дані,зокрема прізвище ім`я по-батькові, рік народження та місце проживання і патрульні працівники могли їх перевірені через автоматизовану базу даних і мали можливість скласти протокол. Відтак, уточнив, що позивачем та ним оскаржуються саме підстави затримання, яких на його думку, не було.

Представник відповідача Биков О.В. заперечував щодо задоволення позовних вимог. Підтримав поданий до суду відзив на позовну заяву. Просить звернути увагу, що позивача неодноразово попереджали про те, що він може бути затриманий, після чого його фактично було затримано. Останній був з явними ознаками алкогольного сп`яніння, однак відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Після затримання намагався втекти з службового автомобіля. Під час затримання поліцейський роз`яснив права позивачу, надав можливість дати пояснення, позивача було ознайомлено із протоколом про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та зафіксовано момент, коли знімають кайданки. Представник УПП в Рівненській області зазначає, що інспектор НПУ, вчиняючи дії, оскаржувані позивачем, здійснював не управлінські функції а процесуальні дії, що підлягають оцінці на відповідність закону лише в контексті вирішення питання про притягнення особи до адміністративної віповідальності під час провадження у справах про адміністративні правопорушення, в ході якого перевіряється законність та обгрунтованість вжитих заходів, дотримання порядку їх проведення. Така оціника дій є критерієм законності притягнення особи до адміністративної відповідальності. А тому, вважає, що цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин з боку державної влади і заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. З вище зазначених підстав просив відмовити у позові.

Представник позивача подав письмові пояснення в порядку ст. ст. 44,47 КАС України, в яких заперечує щодо відзиву, посилаючись на практику Верховного суду в постанові від 28.06.2022 у справі № 679/1344/16-а, якою вирішено спір щодо застосування фізичної сили та спецзасобів; вважає, що під час затримання ОСОБА_1 допущено порушення норм процесуального та матераільнога права. Зазначає, що обов`язок доказування правомірності дій суб`єкта владних повноважень покладено на відповідача.

Заслухавши представників сторін, свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Спірні відносини виникли з приводу оскарження дій суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема предметом розгляду у даному спорі є правомірність дій працівника патрульної поліції під час затримання, пов`язаного із вчиненням адміністративного правопорушення. Вказані правовідносини урегульовані нормами Конституції України, КУпАП, Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, обов`язок доказування правомірності дій в справах такої категорії дійсно покладається на суб`єкта владних повноважень, однак вказана процесуальна норма жодним чином не звільняє сторону позивача обґрунтувати та довести власні твердження, на які посилається у позові.

З огляду на викладене, суд встановив наступне.

Жодною із сторін не оспорюється що, 09 лютого 2023 року приблизно о 19 годині на автомобільній дорозі Н-25 Рівне-Городище - Старокостянтинів поблизу м. Костопіль Рівненської області, транспортний засіб «Opel Astra» НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 - позивач у справі, було зупинено екіпажем патрульної поліції у зв`язку із відпрацюванням за зверненням військових про порушення останнім Правил дорожнього руху. З переглянутого відеозапису з місця події чітко вбачається, як двоє військових вказують на позивача як такого, що створював небезпеку для дорожнього руху, а саме йшлося про те, що останній їх «підрізав та трохи не скинув у кювет».

За цих же обставин, на місці події 09 лютого 2023 року поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Плясецьким Д.П., дії якого оскаржуються, складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне затримання серії АЗ №046821.

З протоколу вбачається, що підставою адміністративного затримання ОСОБА_1 , що мало місце 09.02.2023 року з 19 год. 35 хв. до 21год.10 хв. слугувала необхідність встановити особу та складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130, ч.2 ст. 122КУпАП (а.с. 35).

Як підтверджується переглядом матеріалів відеофіксації обставин з місця події, ОСОБА_1 , який вийшов з місця водія транспортного засобу «Opel Astra», дійсно, повідомив прізвище, ім я та по батькові, а також вказав адресу, однак, у підтвердження своїх пояснень, жодних документів, на підставі яких патрульні працівники поліції могли би пересвідчитися у його особі, не надав, зазначивши, що ніколи їх з собою не бере. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що водієм повідомлено дані щодо його місця роботи, які не відповідають дійсності. Таким чином, судом встановлено, що об`єктивна необхідність у перевірці повідомлених особою анкетних даних з метою встановлення особи водія для подальшого складання матеріалів про адміністративне правопорушення дійсно мала місце. Така вимога поліцейських надати для перевірки документи для встановлення особи перебуває в межах їх службових повноважень та передбачена законом.

Суд критично оцінює доводи представника позивача про те, що повідомлених позивачем даних було достатньо для складання протоколу, оскільки достатність цих даних визначається особою, яка проводить процедуру встановлення особи. Логічно, що повідомлені особою дані, не можуть вважатися встановленими, допоки їх достовірність не буде встановлено, що входить в обов`язки працівника поліції. Отже, повідомлені особою дані мають бути підтверджені документом, що встановлює особу, а такими можуть бути паспорт або посвідчення водія, а також встановлені та перевірені шляхом звіряння з даними інформаційного порталу, доступного працівнику поліції.

Крім того, судом встановлено, що одночасно, у працівників поліції обгрунтовано виникли сумніви щодо керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 , у відповідності до положень чинного законодавства України, запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. На що останній почав заперечувати факт керування ним транспортним засобом, його поведінка, як вбачається із наданого відео, дійсно виходиться за межі такої, що відповідає обстановці та обставинам події: він відходить від місця зупинки, рухається в напрямку середини проїзної частини дороги, якою рухаються непоодинокі транспортні засоби, що вказує на небезпечність його поведінки як для нього самого, так і інших учасників дорожнього руху, на чому неодноразово наголошувалось патрульними. Після чого, намагається змінити свій напрям руху в сторону узбіччя дороги та насаджень дерев, в напрямку від місця зупинки транспортного засобу. Вказана обставина давала підстави патрульним вважати, що останній має намір уникнути складання адмінматеріалів та продовжити протиправну поведінку. На вимогу працівників поліції припинити свою поведінку позивач не реагував, чинив активно супротив, після чого був затриманий. Затриманню передувало попередження про застосування як самого заходу, так і кайданок, однак, таке попередження було залишено ним без уваги. Під час затримання до позивача застосовано спеціальний засіб - кайданки. Далі працівники поліції помістили ОСОБА_3 в службовий автомобіль та викликали підсилення у вигляді ще одного екіпажу поліції. Будучи затриманим, поведінка позивача виходила за межі законослухняної та дає підстави вважати, що така підпадала під ознаки протиправної, що виражалося у образах працівників патрульної поліції нецензурною лайкою, приниженні людської гідності, погрозах.

Разом з тим, судом встановлено, що вжитими заходами вдалося досягти мети затримання, встановити та перевірити дані про особу, скласти протокол серії ААД № 382190 від 09.02.2023 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (за фактом відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння) та припинити вчинення адміністративного правопорушення.

У протоколі про адміністративне затримання серії АЗ №046821 від 09.02.2023 року вказано, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, а також право на можливість отримання безоплатної вторинної правової допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу» та зазначено, що останній від підпису відмовився. Особистий огляд особи та речей не проводився.

В судовому засіданні ОСОБА_2 , який затримував позивача та складав протокол, повідомив суду, що ним в складі екіпажу здійснювалось патрулювання. Під час чого звернулися військові, повідомивши, що водій рухався зустрічною смугою для руху і спричинив аварійну ситуацію. Транспортний засіб було зупинено шляхом подачі сигналу та світлових приладів-«маячків». Водій самостійно вийшов із керованого транспортного засобу, його ніхто з машини не витягував із застосуванням фізичної сили. Водію повідомили підстави і причини зупинки та мали наміри перевірити документи, однак водій відповів, що таких при собі не має. Поряд з цим останній перебував у стані алкогольного сп`яніння. Знаходився в темну пору доби посеред дороги, метушився, робив різкі рухи, поводився зухвало, нецензурно висловлювався в бік патрульних, намагався уникнути спілкування і ціле направлено намагався залишити місце вчинення правопорушення. У зв`язку з цим було прийнято рішення про застосування до нього фізичної сили і кайданок з метою встановленння особи та складання адмінматеріалів. Зазначив, що повідомлених водієм даних було недостатньо для встановлення особи правопорушника. Його особу було встановлено лише після затримання, через вкладку посвідчення водія інформаційного порталу після того, як на запит з`явилося його фото. Оскільки затримання водія відбувалося не за одну хвилину часу, а «в екстремальних умовах», враховуючи супротив водія і його активну протидію, він не міг одночасно повідомити водію права, однак відразу це зробив, як тільки виникла така можливість, а тому права були роз`яснені. Під час затримання ОСОБА_1 повідомив, що не бажає повідомляти родичів про його затримання та не потребує послуг безоплатної правової допомоги, у зв`язку з чим РЦБПД не повідомлявся про таке затримання. На його прохання повідомили дружину, яка розмовляла з ним по телефону та домовилась, що останнього забере інший водій, який приїхав по ОСОБА_1 пізніше. Позивач не доставлявся до відділення поліції у зв`язку з тим, що на підкріплення прибув ще один екіпаж патрульної поліції і потреба у цьому відпала: його особу встановили в службовому автомобілі, де склали адмінматеріали, коли, а сам водій заспокоївся, також було знято кайданки, після чого його відпустили. Тому доставляти до відділення поліції було вже недоцільним.

Свідок ОСОБА_4 підтвердила пояснення ОСОБА_2 , вказала на підстави та причини зупинки транспортного засобу під керуванням позивача. Підтвердила, що військові вказали на транспортний засіб, який створив аварійну ситуацію на дорозі. Зупинений водій перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння та не заперечувавав, що вживав спиртні напої. Документи для того, щоб пересвідчитись в його особі не надав. Вони були змушені ставити запитання ОСОБА_1 по кілька разів, перепитувати, оскільки він уникав відповідей, ігнорував їх законні вимоги. Намагався залишити місце зупинки та втікав в кювет, у зв`язку з чим були змушені бігти за ним. В кюветі впав, після чого відштовхувався від них, щоб втікти далі. Затримували особу в кюветі. Поводив себе зухвало, неадекватно, плювався та агресував. Підтвердила, що до моменту затримання дані про особу їм встановити не вдалося через активну протидію особи позивача. Без застосування кайданок вона не могла скласти протокол відносно останнього. Щодо залучення захисника з ЦБПД відмовився, на чітке запитання не відовідав, разом з тим, зауважень від нього не надійшло. Як тільки з`явився сприятливий момент ОСОБА_1 було роз`яснено його права. Під час роз`яснень прав та складання протоколу перебивав їх та не давав сказати слова.

Покази ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є послідовними та такими, що не суперечать одне одному; крім того, їхні покази підтверджуються матеріалами відеофіксації з місця події.

Відповідно до положень ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Отже, завданням КУпАП є як охорона прав свобод окремих громадян, так і охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, а також виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію», під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон), поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пункту 2.4 а Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, б) реєстраційний документ на транспортний засіб, ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Відповідно до пунктів 2,5 частини 1 статті 32 Закону, поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події.

Частиною 1 статті 260 КУпАП визначено, що у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Під час виконання повноважень, визначених цим Законом, відповідно до ст. 42 Закону, поліція, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: фізичний вплив (сила), застосування спеціальних засобів.

Відповідно до частини 7 статті 42 Закону, поліцейський зобов`язаний негайно зупинити застосування певного виду заходу примусу в момент досягнення очікуваного результату.

Згідно статті 44 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Так, згідно п.1 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», загальні правила застосування спеціальних засобів, зокрема кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються: до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти; під час затримання особи; під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого; якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим; проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі.

Згідно частини 6 розділу II Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України 27 квітня 2020 року № 357, поліцейський незалежно від місця перебування, територіального чи структурного підпорядкування після отримання доручення диспетчера або оперативного чергового щодо реагування на правопорушення або подію зобов`язаний негайно вжити всіх необхідних заходів щодо безумовного виконання такого доручення.

Чинним законодавством України передбачені, серед іншого, і прямі обов`язки водія учасника дорожнього руху. Відповідно до вимог ст.16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний:

- мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"),

- пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Цією ж нормою Закону чітко передбачено, що водій зобов`язаний:

виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

У випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний:

а) зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху;

б) тримати руки в полі зору поліцейського і не виходити з транспортного засобу без дозволу;

- на вимогу поліцейського пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка") або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством.

Крім того, відповідно до Закону водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів;

Вказаних вимог водієм не дотримано, що стороною позивача і не заперечувалось:документи, передбачені п.2.4.а. ПДР позивач не надавав з тих мотивів, що ніколи їх з собою не бере, законні вимоги працівника поліції не виконав. Тобто, позивач діяв всупереч вимог ПДР, Закону України «Про дорожній рух». Дії водія, що явно виходять за межі правомірної поведінки та суперечать передбаченим законом обов`язкам вказують на наявність правових та фактичних підстав для реагування з боку працівників патрульної поліції.

З досліджених судом матеріалів убачається, що прибувши на місце події, працівники поліції діяли відповідно до зобов`язання вжити всіх заходів щодо безумовного виконання доручення оперативного чергового та завдань, визначених КУпАП, яке полягало у охороноі встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

З огляду на обставини, повідомлені ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджені матеріалами відеофіксації обставин місця події, поліцейські УПП в Рівненській області ДПП не мали змоги належним чином оформити адміністративні матеріали, оскільки не мали вихідних даних даних та можливості їх перевірки з метою встановлення тотожності особи, яка активно перешкоджала цьому, чинила супротив.

З відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається, що поліцейський, дії якого оскаржує позивач, неодноразово попереджав ОСОБА_1 про його затримання і просив надати документи для оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, також повідомив перед затриманням про застосування спецзасобів кайданок. І лише після затримання позивача вдалося встановити дані та перевірити відомості про особу, що, в свою чергу, дозволило розпочати оформляти протокол та інші матеріали.

В судовому засіданні не було встановлено, що спілкуванню між позивачем та ОСОБА_2 передувало упереджене ставлення до затриманого з боку поліцейського .

Слід зазначити, що з аналізу вищевикладених положень КУпАП вбачається, що складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення є процесуальними діями службової особи суб`єкта владних повноважень, спрямованих на фіксацію адміністративного правопорушення, оскільки його наявність в силу положень статті 251 КУпАП в подальшому є предметом оцінки в якості доказу при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Щодо посилання на ту обставину, що патрульним не було роз`яснено права на захист та не повідомлено РЦБПД суд зазначає. У протоколі затримання з посиланням на ч. 3 ст. 261КУпАП вказано, що затриманий бажає захищати себе самостійно. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 пояснили, що від захисника з ЦБПД затриманий відмовився. Переглядом відео також не зафіксовано клопотання чи заяви ОСОБА_1 про те, що він бажає скористатися послугами саме безоплатної правої допомоги.

Судом, з врахуванням думки представника відповідача, не приймаються до уваги докази відсутності звернення працівників поліції до ЦБПД, оскільки клопотання про приєднання таких до матеріалів справи подано поза межами строку подання доказів позивачем - 05.09.2023. З позовом сторона позивача звернулась 27.03.2023. Як вбачається з матеріалів клопотання, запит до Регіонального центру з надання безоплатної правової вторинної правової допомоги у Чернівецькій області подано лише 30.08.2023. У клопотанні про приєднання доказів міститься посилання на положення ч.1-3, ч.5 ст.79 КАС України, проте, всупереч вимог ч. 4 ст. 79 КАС України, не наведено вагомих та переконливих обґрунтувань, з яких причини вказаний доказ не міг бути пред`явлений у визначений законом строк. Таким чином, ні у позовній заяві, ні у першому судовому засіданні представник позивача не вказував, що існують об`єктивні обставини, що перешкоджають отриманню вказаної інформації, через що докази не могли бути подані разом із позовом. Окрім того, позивач скористався правом на правову допомогу, звернувшись із даним позовом щодо оскарження дій щодо застосування фізичної сили, спеціальних засобів та адміністративного затримання, чим фактично реалізував своє право на оскарження постанови про адміністративне затримання, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до положень ст.259 КУпАП, з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено, в тому числі, в поліцію . При вчиненні порушень правил користування засобами транспорту, правил щодо охорони порядку і безпеки руху, правил спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, правил пожежної безпеки, санітарних норм на транспорті порушника може бути доставлено уповноваженою на те особою в поліцію, якщо у нього немає документів, що посвідчують особу, і немає свідків, які б могли повідомити необхідні дані про нього. Доставлення порушника має бути проведено в можливо короткий строк. Однак, вказаному перешкоджала поведінка самого затриманого.

Отже, з аналізу вказаної норми слідує, що доставлення особи до поліції може бути, тобто є правом а не обов`язком та застосовується з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим.

Статтею ст. 260 КУпАП закріплено, що у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно із вимогою ст. 261 КУпАП, у разі затримання, про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.

Про місце перебування особи, затриманої за вчинення адміністративного правопорушення, негайно повідомляються її родичі, а на її прохання також власник відповідного підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган.

Органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

Статтею 262 КУпАП, передбачено, що адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може провадитися лише органами (посадовими особами), уповноваженими на те законами України, в тому числі, органами внутрішніх справ (Національною поліцією) - при вчиненні серед іншого,- порушення правил дорожнього руху.

Згідно із приписами ст. 263 КУпАП, адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може тривати не більш як три години.

Та обставина, що затриманого ОСОБА_1 не було доставлено до відділення поліції не свідчить про грубе порушення його прав, оскільки в подальшому у застосуванні такого заходу забезпечення провадження як адміністративне затримання та застосування кайданків відпала потреба: його особу, вдалося встановити без доставлення до поліції, після чого послідувало складання адміністративних матеріалів та зняття спецзасобів у вигляді кайданок. Вказана обставина не суперечить вимогам, передбаченим у ч.7 ст.42 Закону України «Про національну поліцію».

З огляду на викладене, судом встановлено, що доводи, викладені у адміністративному позові є необґрунтованими, оскільки не відповідають обставинами справи, були спростовані стороною відповідача та дослідженими судом доказами.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 7, 77, 241-245, ст. 250, 286 КАС України, суд,-

вирішив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області про визнання протиправними дій поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Плясецького Дмитра Петровича щодо адміністративного затримання ОСОБА_1 09.02.2023 року о 19 годині 35 хвилин на 115 км автомобільної дороги Н-25 Рівне - Городище - Старокостянтинів поблизу м. Костопіль Рівненської області із застосуванням спеціальних засобів без примусового доставлення до відділу поліції відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.11.2023.

Суддя: