Справа № 500/6418/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6418/23

09 листопада 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Волинця Сергія Анастасовича звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ в Хмельницькій області, відповідач 2), у якому просить:

протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 20.07.2023 №70 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-XII);

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити та виплачувати з 13.07.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.09.1980 по 30.11.1982, з 21.08.1989 по 31.07.1990, з 21.08.1990 по 31.12.1998.

В обґрунтування позову зазначає, що позивачка 13.07.2023 звернулася із заявою до ГУ ПФУ в Тернопільській області про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII, подавши необхідні документи.

Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 20.07.2023 №70 позивачці відмовлено у призначенні пенсії, мотивуючи недостатністю страхового стажу не менше 30 років (для віку 60 років), частково зарахувавши до такого стажу 8 років 11 місяців 15 днів. Не зараховано період з 01.09.1980 по 30.11.1982 через відсутність інформації про видачу довідки та скорочення написання по батькові заявника (Зіновії); періоди згідно з трудової книжки серія НОМЕР_1 від 05.08.1989 через неналежне завірення виправлення прізвища на її першій сторінці; період з 15.09.1991 по 15.08.1996, оскільки довідка про заробітну плату 03.11.2014 № 107 не підтверджена первинними документами.

Позивачка не погоджується з відмовою відповідача 2 та вказує, що має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Відповідачем не заперечується статус позивачки як постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживання станом на 01.01.1993 не менше 4-х років для зниження пенсійного віку не більше 5 років. При цьому, за умови страхового стажу не менше 20 років, а не 30 як вказує відповідач 2.

Зазначає, що доказами постійного проживання ОСОБА_1 на території зони посиленого радіоекологічного контролю (у місті Чорткові) не менше 4 років станом на 01.01.1993 є: документ про надання їй статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (п.4 ч.1 ст.11 Закону №796-ХІІ) шляхом видачі 12.03.2011 Тернопільською обласною державною адміністрацією дубліката посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серія НОМЕР_2 , довідка відділу «Центр надання адміністративних послуг» Чортківської міської ради від 10.07.2023 з 13.02.1980 по 03.12.1982; з 22.09.1989 по 10.11.1995; з 10.11.1995 по 05.10.2010; з 05.10.2010 по теперішній час; акт про встановлення факту проживання, складений 11.07.2023 органом місцевого самоврядування про те, що ОСОБА_1 , проживала в м. Чорткові з вересня 1983 року по вересень 1989 року без реєстрації; посвідчення б/н Тернопільського медичного інституту, яким стверджується, що позивачка закінчила в 1989 році ОСОБА_2 (скор.) та проходила підготовку в інтернатурі на базі Чортківської ЦРЛ з 01.08.1989 по 30.06.1990; трудова книжка серія НОМЕР_1 від 15.08.1989 про трудову діяльність позивачки в м. Чорткові Тернопільської області з 01.08.1989 по 05.02.2022, а саме в Чортківському медичному училищі.

Наведені докази, на думку позивачки, підтверджують, що вона проживала/працювала на території зони посиленого радіоекологічного контролю як на 01.01.1993 не менше 4-х років, так і після 31.07.1986 більше 9 років, що є підставою для зниження пенсійного віку на 1 рік за кожних 3 роки проживання/роботи, а в загальному не більше 5 років, за умови досягнення 55 років.

Фактично позивачка досягла віку на час звернення до пенсійного органу 60 років, тому величина зниження пенсійного віку не оспорюється. Однак, вона не погоджується з рішенням відповідача про визначення страхового стажу як 8 років 11 місяців 15 днів, вважаючи таким за 30 років, замість вірного 20 років.

Доводи відповідача 2 про не зарахування до страхового стажу позивачки періоду роботи в колгоспі ім. Пархоменка Чортківського району Тернопільської області з огляду на встановлений мінімум трудової участі спростовується записами трудової книжки колгоспника № НОМЕР_3 від 25.06.1982, зокрема, з 01.09.1980 по 30.11.1982, та узгоджується з довідкою б/н, б/д Дочірнього підприємства «Нива», з 01.01.2003 правонаступника реорганізованого колгоспу ім. Пархоменка. Вважає, що до страхового стажу слід зарахувати період з 01.09.1980 по 30.11.1982.

Трудова книжка позивачки НОМЕР_1 містить повну інформацію про приймання та звільнення її з роботи з посиланням на видані накази, їх засвідчення посадою особою і відтиском печатки, що підтверджує періоди роботи з 01.08.1989 по 31.07.1990, з 21.08.1990 по 31.12.1998, оскільки за тією ж трудовою книжкою до стажу зараховано період роботи з 01.01.1999 по 31.03.2002, незважаючи на виправлення прізвища позивачки на першій сторінці даної трудової книжки. При цьому, зауваження відповідача про період роботи на підставі довідки про заробітну плату з 15.09.1991 по 15.08.1996 не слід приймати до уваги, оскільки такий період охоплюється записами трудової книжки серії НОМЕР_1 про перебування у трудових відносинах з Чортківським медичним училищем.

З огляду на незарахування окремих періодів до страхового стажу та відмову у призначенні пенсії, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи (у письмовому провадженні), призначено судове засідання.

29.09.2023 від ГУ ПФУ в Тернопільській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач не погоджується з позовними вимогами та вказує, що для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Хмельницькій області, рішенням якого позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон 1058-IV).

Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний страховий стаж позивачки складає 8 років 11 місяців 15 дні. Під час розгляду документів для призначення пенсії до страхового стажу не враховано періоди роботи: з 01.09.1980 по 30.11.1982, оскільки не вказано номер та дата видачі довідки, по батькові вказано не повністю (Зіновії), що не відповідає паспортним даним заявника ( ОСОБА_3 ); період згідно з трудовою книжкою від 05.08.1989 НОМЕР_1 , оскільки виправлення в прізвищі на першій сторінці трудової книжки завірене неналежним чином; період роботи згідно довідки про заробітну плату з 15.09.1991 по 15.08.1996, оскільки довідка від 03.11.2014 №107 не підтверджена первинними документами та не відповідає Додатку №5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Відповідач 1 звертає увагу, що документами не підтверджено право на зменшення пенсійного віку, оскільки відсутня довідка про період проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше 4 років. Відсутні підстави для застосування як початкової величини зниження пенсійного віку, так додаткової. Наявний період проживання позивачки у зоні посиленого радіологічного контролю є недостатнім для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII. Відповідач 1 просив у позові відмовити (а.с.35-38).

Відповідач 2 відзив на позовну заяву у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) до суду не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог, хоча копія ухвали про відкриття провадження у справі від 10.10.2023 разом з позовною заявою та додатками надіслані відповідачу 2 в його електронний кабінет та доставлені від 10.10.2023 та 05.10.2023 відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.07.2023 звернулася із заявою до ГУ ПФУ в Тернопільській області про призначення пенсії за віком (а.с.44). До заяви долучила копії документів необхідних для призначення пенсії, перелік яких наведений у розписці-повідомленні (а.с.45).

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Хмельницькій області, рішенням якого від 20.07.2023 №70 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком (а.с.10).

Листом ГУ ПФУ в Тернопільській області №1900-0215-8/31032 від 24.07.2023 позивачку повідомлено про рішення про відмову у призначенні пенсії за наданням копії відповідно рішення (а.с.9).

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що умовами для призначення пенсії ОСОБА_4 відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV є досягнення віку 60 років та наявність стажу не менше 30 років.

Вік заявниці на момент подання заяви про призначення пенсії за віком - 60 років. Страховий стаж становить 8 роки 11 місяців 15 днів.

До страхового стажу заявниці не зараховано:

період з 01.09.1980 по 30.11.1982, оскільки не вказано номер та дата видачі довідки, по батькові вказано не повністю (Зіновії), що не відповідає паспортним даним заявника ( ОСОБА_3 );

період згідно з трудовою книжкою від 05.08.1989 НОМЕР_1 , оскільки виправлення в прізвищі на першій сторінці трудової книжки завірене неналежним чином;

період роботи згідно довідки про заробітну плату з 15.09.1991 по 15.08.1996, оскільки довідка від 03.11.2014 №107 не підтверджена первинними документами та не відповідає Додатку №5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що для зарахування періоду роботу з 01.09.1980 по 30.11.1982 необхідно подати довідку про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві та час роботи за фактичною тривалістю, довідку про реорганізацію; періодів згідно з трудовою книжкою від 05.08.1989 НОМЕР_1 , необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, на яких працювала особа, згідно з первинними документами за час виконання роботи або внести зміни до трудової книжки; періоду роботи згідно довідки про заробітну плату з 15.09.1991 по 15.08.1996, необхідно надати довідку про заробітну плату згідно Додатку №5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, підтверджену первинними документами, довідку про реорганізацію установи (а.с.10).

З огляду на це відповідач 2 прийняв оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Позивачка вважає, що відмова відповідача 2 у призначенні їй пенсії зі зменшенням пенсійного віку є протиправною, порушує її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду із цим позовом.

З матеріалів відмовної пенсійної справи вбачається, що позивачка зверталася за призначенням пенсії за віком, при цьому додала копію посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), тобто могла претендувати на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Зі змісту оскаржуваного рішення не вбачається, що ГУ ПФУ в Хмельницькій області надавалася оцінка щодо наявності права ОСОБА_1 на призначення пенсії як особі, що має право на пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII. Відповідач 2 при розгляді заяви позивачки перевіряв дотримання умов для призначення пенсії за віком на загальних підставах, передбачених статтею 26 Закону №1058-ІV (досягнення віку 60 років та наявність стажу не менше 30 років).

Відтак суд при розгляді цієї справи має надати відповіді на питання: чи має право позивачка на пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII? Чи має позивачка право на призначення пенсії за віком на підставі 26 Закону №1058-ІV?

При цьому суд критично оцінює пояснення представника позивачки, зазначені в позові про те, що «відповідачем не заперечується статус позивачки як постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживання станом на 01.01.1993 не менше 4-х років для зниження пенсійного віку не більше 5 років», оскільки такій обставині ГУ ПФУ в Хмельницькій області оцінка взагалі не надавалася, питання призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку не розглядалося.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Закон №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Приписами пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - зменшення віку передбачено на 2 роки* та додатково 1 за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

*Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз наведених положень Закону свідчить, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року.

При цьому, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

Особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, але постійного проживали/постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року, зменшення пенсійного віку застосовується без початкової величини зменшення пенсійного віку, з розрахунку - 1 рік за 3 роки проживання/роботи.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону (частини друга та третя статті 55 Закону №796-XII).

Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986. Отже, щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років станом на 01.01.1993, то його необхідно обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993. Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони посиленого радіологічного контролю, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на Чорнобильській АЕС.

За умовами частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років (на дату виповнення позивачці 55 років), з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років (на дату виповнення позивачці 60 років).

Призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII.

Положення Закону №796-ХІІ за дотриманням умов, визначених у ньому, дозволяють зменшувати пенсійний вік особи, але не більше 5 років, та, відповідно, необхідний стаж.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з абзацом дев`ятим підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що їй видано 12.03.2011 Тернопільською обласною державною адміністрацією дублікат посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серії НОМЕР_2 (а.с.12).

Як визначено статтею 9 Закону №796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Приписами пункту 4 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

В пункті 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501, який діяв на момент видачі позивачці посвідчення, визначено, що громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Відповідно до пункту 2 цього ж Порядку посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зазначене кореспондується зі змістом частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ.

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №501 (чинним на момент видачі посвідчення) передбачено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

На підставі зазначеного слід прийти до висновку, що питання проживання позивачкою не менше 4 років у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 вирішувалось при наданні їй статусу потерпілої особи. Факт проживання чи роботи позивача на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 перевірявся відповідними комісіями при видачі посвідчення.

Наявність у позивачки статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи підтверджується посвідченням, яке є чинним, про що свідчить довідка Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної військової адміністрації №04-03-14/2453 від 20.07.2023 (а.с.13).

Крім посвідчення про надання ОСОБА_1 статусу особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, доказами постійного проживання чи/або роботи позивачки на території зони посиленого радіоекологічного контролю (м. Чортків, Тернопільська область) є повідомлення відділу «Центр надання адміністративних послуг» Чортківської міської ради від 10.07.2023 № 20-10/767 про місце реєстрації позивачки за адресами: АДРЕСА_1 - з 13.02.1980 по 03.12.1982; АДРЕСА_2 - з 22.09.1989 по 10.11.1995; АДРЕСА_1 - з 10.11.1995 по 05.10.2010; АДРЕСА_3 - з 05.10.2010 по теперішній час (а.с.14), копія посвідчення б/н Тернопільського медичного інституту про те, що ОСОБА_1 , яка закінчила в 1989 році ОСОБА_2 (скор.) проходила підготовку в інтернатурі на базі Чортківської ЦРЛ з 01.08.1989 по 30.06.1990 (а.с.16), копія трудової книжки серія НОМЕР_1 від 15.08.1989, з якої вбачається трудова діяльність позивачки в м. Чорткові Тернопільської області з 01.08.1989 по 05.02.2022 (записи з №1 по №5), а саме в Чортківській центральній районній лікарні, Чортківському медичному училищі.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» місто Чортків Тернопільської області було віднесене до зони посиленого радіологічного контролю.

Для отримання права на пільгу призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку (зменшення необхідного стажу) суд має встановити факт проживання особи з 26.04.1986 по 31.07.1986 у зоні посиленого радіологічного контролю (що дає право на застосування початкової величини зниження пенсійного віку 2 роки) та проживання з 31.07.1986 до 01.01.1993 не менше 4 років (що дає право застосування розрахунку 1 рік за 3 роки проживання/роботи).

Судом не встановлено обставин, що ОСОБА_1 з 26.04.1986 по 31.07.1986 у зоні посиленого радіологічного контролю проживала у місті Чорткові. З матеріалів справи вбачається, що позивачка у період з 01.09.1983 по 30.06.1989 навчалася в Чернівецькому державному медичному інституті, про що отримала диплом серії НОМЕР_4 (а.с.22). А відтак позивачка не могла постійно проживати у період від дати аварії на Чорнобильській АЕС до 31.07.1986 у місті Чорткові, тому початкова величина зниження пенсійного віку, визначена статтею 55 Закону №796-ХІІ, не може бути застосована у спірних правовідносинах.

Разом з тим, в подальшому позивачка проживала у зоні посиленого контролю більше 15 років, у тому числі станом на 01.01.1993 не менше 4 років (що підтверджується виданим посвідченням категорії 4).

Відтак позивачка має право на зменшення пенсійного віку за додатковим критерієм - 1 рік за 3 роки проживання, але не більше 5 років, як потерпіла від Чорнобильської катастрофи особа, яка постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю, позаяк вона станом на 01.01.1993 постійно проживала у цій зоні більше 4 років.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у позивачки права на користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку за додатковою умовою 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, тобто ОСОБА_1 має право на пенсію зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Така позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 (№14-560цс18), від 10.04.2019 у справі №162/760/17 (№14-550цс18), Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 26.07.2023 у справі № 460/2589/20 (№ К/9901/25886/20).

Серед іншого, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 по справі №569/7589/17 зазначалось: «Таким чином, право на пенсію відповідно до Закону № 796-XII мають лише ті особи, які отримали посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і (або) потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На момент досягнення позивачкою 55 років стаття 26 Закону № 1058-IV передбачала право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Враховуючи право позивачки на зменшення пенсійного віку на 5 років, вона має право і на зменшення страхового стажу на 5 років, тобто для призначення пенсії ОСОБА_1 має мати страхового стажу не менше 20 років.

В оскаржуваному рішенні від 03.08.2023 зазначено про наявність у позивачки страхового стажу 8 років 11 місяців 15 днів. Такі відомості вбачаються й з розрахунку страхового стажу (а.с.10), проте частину трудової діяльності відповідач 2 не зарахував, такі періоди є спірними.

Питання зарахування страхового стажу регулюються Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон №1788-XII) та Законом №1058-ІV.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

До стажу роботи зараховується, серед іншого, також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Суд надає оцінку кожному зі спірних періодів.

Період з 01.09.1980 по 30.11.1982 не зарахований відповідачем 2, оскільки не вказано номер та дата видачі довідки, по батькові вказано не повністю (Зіновії), що не відповідає паспортним даним заявника ( ОСОБА_3 ).

Судом досліджено копію трудової книжки колгоспника ОСОБА_5 , дата заповнення 25.06.1982, колгосп ім. Пархоменка Білівська сільська рада Чортківський район Тернопільська область (а.с.19).

Трудова книжка колгоспника містить відомості про роботу позивачки з 01.09.1980 по 30.11.1982 у колгоспі ім. Пархоменка Чортківського району Тернопільської обсласті.

В подальшому з 26.11.1982 позивачка зарахована слухачем медичного інституту підготовчого відділення, з 01.09.1983 по 30.06.1989 студентка лікувального факультету Чернівецького медичного інституту.

Період діяльності ОСОБА_1 в колгоспі ім. Пархоменка містить відомості про встановлений та вироблений мінімум трудоднів на рік, нараховану заробітну плату. Встановлений мінімум у 1980, 1981 та 1982 роках був вироблений. Так, встановлений мінімум трудової участі на 1980 рік становить 100 л/днів, відпрацьовано - 136 л/днів; на 1981 рік - 100, відпрацьовано - 248 л/днів; на 1982 рік - 100 л/днів, відпрацьовано - 127 л/днів.

Такі ж відомості зазначені у довідці без номера та дати, виданої Дочірнім підприємством «Нива», яке з 01.01.2003 є правонаступником реорганізованого колгоспу ім. Пархоменка, про що зазначено у відомостях цієї ж довідки (а.с.20).

Суду надана копія довідки, виданої Дочірнім підприємством «Нива», яка дійсно не містить дату та номер, проте прізвище, ім`я по батькові вказані повністю, довідка видана ОСОБА_6 .

Відповідачем 1 надано суду копії документів, які подавалися заявницею разом з заявою про призначення пенсії. Серед таких документів є копія дослідженої судом трудової книжки колгоспника ОСОБА_5 та довідка, видана Дочірнім підприємством «Нива» (а.с.47, 50). Довідка відсканована в електронну пенсійну справу некоректно (неповністю), таким чином, що не містяться закінчення слів в рядку, тому по батькові позивачки вказано лише «Зіновії…».

Проте долучені до заяви заявницею документи однозначно давали можливість територіальному органу Пенсійного фонду встановити, що вони стосуються саме заявниці, достеменно вказували на період трудової діяльності, професію, кількість вироблених трудоднів та встановлений мінімум, нараховану заробітну плату.

Відповідач 2 безпідставно не зарахував до страхового стажу роботи період трудової діяльності ОСОБА_1 з 01.09.1980 по 30.11.1982 у колгоспі ім. Пархоменка.

Інший спірний період це робота, записи про яку містяться у трудовій книжці від 05.08.1989 НОМЕР_1 . Відповідач 2 вказує, що такі не зараховані, бо трудова книжка містить виправлення в прізвищі на першій сторінці, які завірені неналежним чином.

Суд не погоджується з такою мотивацією ГУ ПФУ в Хмельницькій області, оскільки в трудовій книжці від 05.08.1989 НОМЕР_1 є виправлення у прізвищі позивачки, проте на титульній сторінці і крайній сторінці трудової книжки зазначено про виправлення у прізвищі, вказане вірне прізвище після укладення шлюбу, запис засвідчений підписом начальника відділу кадрів та скріплений печаткою відділу кадрів Чортківської районної лікарні.

Трудова діяльність за даними трудової книжки включає такі періоди:

з 01.08.1989 по 31.07.1990 лікар-інтерн з проходженням однорічної інтернатури по терапії в Чортківській центральній районній лікарні (записи з №1, №2),

з 21.08.1990 по 05.02.2002 штатний викладач Чортківського медучилища, яке змінило в подальшому статус на Чортківський державний медичних коледж (записи №3-№5) (а.с.17).

Вимоги до заповнення трудових книжок передбачені Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування (пункт 2.2 Інструкції №58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно з абзацом другим пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що вимоги до внесення записів до трудової книжки, заповнення титульної сторінки прямо передбачені Інструкцією № 58. Заповнюється трудова книжка відповідальним працівником підприємства, а не особисто працівником, якого вони стосуються, записи завіряються або відповідальною особою або керівником та скріплюються печаткою. У трудовій книжці позивачки у відомостях про роботу записи виконані у відповідності до вимог Інструкції №58. При цьому працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, у тому числі за допущені виправлення у відомостях про особу, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.02.2018 у справі №687/975/17, 12.09.2022 у справі №569/16691/16-а висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Також судом встановлено, що спірний період додатково підтверджується довідкою Чортківського державного медичного коледжу від 03.11.2014 №107 з відомостями про заробітну плату ОСОБА_1 за період з вересня 1991 року по серпень 1996 року (а.с.18). Відомості про зміну статусу учбового закладу (з училища на коледж) зазначені у трудовій книжці від 05.08.1989 НОМЕР_1 .

Позивачка у позовній заяві просить зарахувати їй до страхового стажу спірний період з 21.08.1989 по 31.07.1990, з 21.08.1990 по 31.12.1998.

Разом з тим, з наведених вище відомостей трудової книжки ОСОБА_1 від 05.08.1989 НОМЕР_1 вбачається період її діяльності з 01.08.1989 по 31.07.1990 та з 21.08.1990 по 05.02.2002, відповідачами зарахований період з 01.01.1999 по 15.01.2002.

З огляду на сформульовані позовні вимоги і періоди вказані в них, суд допускає, що представником позивачки адвокатом Волинцем С.А. допущено описку в даті 21.08.1989 замість 01.08.1989, оскільки в змісті позову все ж мова йде про спірний період з 01.08.1989 по 31.07.1990.

Отже, до страхового стажу підлягає включенню періоди роботи з 01.08.1989 по 31.07.1990 в Чортківській центральній районній лікарні та з 21.08.1990 по 31.12.1998 в Чортківському медучилищі.

Суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні ГУ ПФУ в Хмельницькій області не оспорюються інші відомості, вказані у трудовій книжці колгоспника та трудовій книжці позивачки стосовно періодів роботи у колгоспі, лікарні та училищі.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити позивачці пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку з 13.07.2023, то суд зазначає таке.

Суд вище зазначав умови для призначення пенсії позивачці зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону №796-XII з урахуванням положень статті 26 Закону № 1058-ІV такі як досягнення віку 55 років, наявність стажу на момент досягнення цього віку не менше 20 років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла 55 років 07.07.2018 та набула право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку при наявності необхідного страхового стажу.

Як слідує з розрахунку зарахованого відповідачем 2 страхового стажу позивачки, на час звернення за призначенням пенсії її загальний страховий стаж складає 8 років 11 місяців 15 днів (а.с.10), про що також вказано в оскаржуваному рішенні.

Додатково до зарахування до страхового стажу підлягають спірні періоди з 01.09.1980 по 30.11.1982 у колгоспі ім. Пархоменка з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та періоди роботи з 01.08.1989 по 31.07.1990 в Чортківській центральній районній лікарні та з 21.08.1990 по 31.12.1998 в Чортківському медучилищі.

Разом з тим, щодо наявності у позивачки страхового стажу не менше 20 років, то у суду відсутній розрахунок такого стажу, і такі повноваження щодо обчислення страхового стажу при призначенні пенсії належать до виключних повноважень органів пенсійного фонду, а тому суд не може підміняти собою такий орган і проводити відповідні обчислення страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.

Так, згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Тобто безпосередньо територіальні органи Пенсійного фонду України відповідно до покладених на них завдань призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/72608654), яка зводиться до того, що суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу.

Оскільки вирішення питання наявності права на пенсію (підрахунку страхового стажу) є прерогативою пенсійного органу і суд не вправі замість пенсійного органу вдаватись до підрахунку стажу, чи прийняття рішення про призначення пенсії, тому на переконання суду, для відновлення порушеного права позивачки необхідно зобов`язати відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України після зарахування спірних періодів повторно розглянути її заяву від 13.07.2023 про призначення пенсії за віком.

При цьому, суд не має підстав робити висновок про те, що при обчисленні стажу, що дає право на пенсію за віком з врахуванням висновків суду, викладених у цій справі, та за наявності підстав для призначення пенсії, відповідне управління Пенсійного фонду України, порушуватиме права позивача, не призначаючи, чи не виплачуючи таку пенсію.

Згідно з пунктом 1 частини першої Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії, в іншому випадку з дня звернення за пенсією.

У разі наявності у ОСОБА_1 достатнього страхового стажу для призначення пенсії (при повторному розгляді заяви), таку необхідно призначити з 13.07.2023, з дня звернення за пенсією.

При цьому при визначенні відповідного територіального органу Пенсійного фонду України, який має розглянути питання про призначення пенсії позивачу, суд враховує, що 30.03.2021 набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16.03.2021 за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1), якою внесені зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови від 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови правління ПФУ №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01.04.2021.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналізуючи вищезазначені норми Порядку №22-1, суд зазначає, що:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (пункт 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову позивачці у призначенні пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не здійснювало розгляд заяви позивачки, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для задоволення щодо нього позовних вимог.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач 2 діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій, недобросовісно, нерозсудливо, непропорційно.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2, який допустив порушення прав позивачки, підлягає судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 536,80 грн, сплачений відповідно до квитанції від 28.09.2023 (а.с.26).

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вулиця Чекірди Гната, 10, місто Хмельницький, 29013, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.07.2023 №70 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.09.1980 по 30.11.1982 у колгоспі ім. Пархоменка Чортківського району Тернопільської області з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та періоди роботи з 01.08.1989 по 31.07.1990 в Чортківській центральній районній лікарні та з 21.08.1990 по 31.12.1998 в Чортківському медучилищі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 13.07.2023, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області судові витрати у сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 09 листопада 2023 року.

Суддя Чепенюк О.В.