Справа № 420/3725/23
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/3725/23

Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.,

повний текст судового рішення

складено 26.05.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило стягнути з фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 податковий борг в сумі 33 592,5 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до інтегрованих карток платника (ІКП) за відповідачем станом на 12.01.2023 року рахується податковий борг по орендній платі фізичних осіб у розмірі 33 529,50 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволений.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не сплатила узгоджене грошове зобов`язання у строк, передбачений ПК України, що свідчить про виникнення податкового боргу, який підлягає стягненню в судовому порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального права, ОСОБА_1 просить скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх доводів апелянт підтверджує наявність договору оренди земельної ділянки, однак зазначає про відсутність державної реєстрації відповідного права.

Також зазначає, що податкові повідомлення-рішення, якими нараховано зобов`язання з орендної плати у період 2017-2021 рік винесені після 01 липня відповідного року, що суперечить вимогам п.286.5 ст. 286 ПК України.

Крім того, на переконання апелянта, по податковим повідомленням-рішенням за 2017-2019 роки сплив строк стягнення, тому борг має бути визнаний безнадійним та підлягає списанню.

ГУ ДПС в Одеській області подало відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечувало проти її задоволення та просило залишити без змін оскаржуване рішення.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, фізична особа - платник податків ОСОБА_1 відповідно до договору оренди землі від 25.03.2014 року, укладеного з Ізмаїльською міською радою на 49 років, є орендарем земельної ділянки за кадастровим номером :01:044:0039 площею 0,0578 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з договором оренди на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна, що належить орендарю.

Згідно з договором відповідач повинна сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою (а.с.45-47).

Контролюючим органом з 2017 по 2021 роки приймались податкові повідомлення-рішення за формою Ф, якими нараховувались відповідачу суми плати за землю: - № від 20.07.2017 року на суму 6 705,50 грн. (а.с.17); - №5-1502 від 04.09.2018 року на суму 6 705,50 грн. (а.с.19); - №6-1502 від 07.08.2019 року на суму 6 705,50 грн. (а.с.23); №6-1502 від 27.05.2020 року на суму 6 705,50 грн. (а.с.27); №5-1502 від 11.05.2021 року на суму 6 705,50 грн. (а.с.29).

Податкові повідомлення-рішення направлено відповідачу рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштового відправлення на адресу за його місцем проживання.

Податкові повідомлення-рішення за формою Ф №5-1502 від 04.09.2018 року та №5-1502 від 11.05.2021 року отримані відповідачем, інші не отримані за спливом терміну зберігання (а.с.15-29).

Також позивачем було направлено ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» від 24.01.2018 року, яку отримано відповідачем 13.02.2018 року (а.с.14).

Станом на 12.01.2023 року відповідно до інтегрованих карток платника (ІКП), податкова заборгованість ФО-ПП ОСОБА_1 перед бюджетом по орендній платі за землю становить 33 529,50 грн.

Вважаючи узгодженою суму податкового боргу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п. 269.1.2. ст. 269 ПК України платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений ПК України строк, є податковим боргом.

За приписами ст.59 ПК України у разі, коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Між тим, підпунктом 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України визначено, що органи державної податкової служби, окрім іншого, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктами 95.1, 95.2 ст. 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, податкова вимога була направлена відповідачу за місцем знаходження орендованої ділянки та отримана ним 13.02.2018 року. При цьому вказана податкова вимога відповідачем не оскаржена, не є скасованою, зміненою або відкликаною, а тому - є узгодженою.

Крім того, з вказаного часу до моменту повного погашення податкового боргу у податкового органу відсутній обов`язок додаткового направлення нових вимог.

Отже, з урахуванням того, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення податковим органом відповідачу податкової вимоги, апеляційний суд вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та наявність підстав для стягнення з відповідача заявленої суми заборгованості.

Разом з тим, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо порушення порядку державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, оскільки відповідні обставини не змінюють факту користування комунальною земельною ділянкою та не можуть бути підставою для ухилення особи від обов`язку сплати податку.

Також посилання апелянта на прийняття податкових повідомлень-рішень після 01 липня відповідного року носять суто формальний характер та не відміняють обов`язку відповідача сплачувати податкові зобов`язання. У даному контексті слушно зауважити, що ОСОБА_1 не оскаржила відповідні податкові повідомлення-рішення, тому при розгляді питання про стягнення судового боргу відповідні доводи про протиправність самих податкових повідомлень-рішень знаходяться поза межами предмету розгляду судової справи.

Надаючи оцінку тезі апелянта щодо закінчення 1095 денного строку стягнення податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями, прийнятими у 2017-2019 роках, колегія суддів звертає увагу на положення абз.4 п.52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

З огляду на наведені положення ГУ ДПС має право на звернення до суду за стягненням податкових зобов`язань, які виникли після 18 березня 2017 року без порушення строків давності, передбачених статтею 102 ПК України.

Оскільки доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зважаючи, що судом першої інстанції правомірно розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач І.П. Косцова
Судді Ю.В. Осіпов В.О. Скрипченко