Справа № 420/14211/23
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 26.07.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

Ухвалою суду від 18.09.2023 року було роз`єднано позовні вимоги у справі №420/14211/23 в окремі провадження. В своєму провадженні в межах адміністративної справи №420/14211/23 було залишено позовні вимоги в частині:

- визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для перерахунку пенсії нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, із обов`язковим зазначенням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії індексації грошового забезпечення, щомісячної додаткової грошової винагороди, яку він отримував на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889;

- зобов?язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для перерахунку пенсії нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, із обов`язковим зазначенням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії індексації грошового забезпечення, щомісячної додаткової грошової винагороди, яку він отримував на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що Адміністрація Державної прикордонної служби України у довідці про щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не зазначила суму нарахованої та виплаченої індексації, а також щомісячну додаткову грошову винагороди, яку позивач отримував на підставі постанови Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 року.

На звернення до відповідача із заявою про включення суми виплаченої індексації та щомісячної додаткової грошової винагороди до вказаної довідки Адміністрація Державної прикордонної служби України відмовила, оскільки відсутні законодавчі підстави для включення сум індексації до розміру грошового забезпечення. Додатково відповідач зазначив, що оскільки постанова Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 року, якою було призначено виплату позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди, втратила чинність з 01.03.2018 року, то виплата вказаної додаткової грошової винагороди не враховувалась відповідачем для обчислення розміру пенсії.

Крім того позивач посилається на те, що відповідачем було виготовлено довідку, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за останні 13 календарних місяців служби підряд перед місяцем звільнення, замість належних 24 місяців.

На думку позивача, відмова відповідача щодо включення до довідки індексації як складової грошового забезпечення, а також щомісячної додаткової грошової винагороди, є протиправною і такою, що порушує вимоги Конституції України та пенсійного законодавства України.

Ухвалою суду від 26.07.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

15.08.2023 року на адресу суду від Адміністрації Державної прикордонної служби України надійшов відзив на позовну заяву, який за змістом не стосується спірних правовідносин у справі №420/14211/23.

Третьою особою пояснень по суті спірних правовідносин надано не було.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 28.07.2023 року провадження у справі №420/14211/23 було зупинено на підставі п. 6 ч. 2 ст. 236 КАС України та в подальшому поновлено 08.09.2023 року.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України №187-ОС від 26.04.2019 року старшого прапорщика ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії - дозиметриста групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1 категорії звільнено зі служби на підставі пп. «ґ» п.2 ч.5 ст. 25 ЗУ «Про військових обов`язок і військову службу».

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 року по справі №420/13729/22 позивачу з 04.08.2021 року призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як вбачається з повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.03.2023 року про призначення пенсії, при обчисленні пенсії позивачу було враховано наступні складові грошового забезпечення:

посадовий оклад;

оклад за військове звання;

процентна надбавка за вислугу років;

середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, у тому числі: надбавка за специфічні умови проходження служби та премія.

Водночас, в межах спірних правовідносин рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 року по справі №420/16604/21 дії Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з встановленням базового місяця червня 2012 року було визнано протиправними.

Зобов`язано Білгород-Дністровський прикордонний загін Державної прикордонної служби України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з урахуванням вже виплаченої суми.

При цьому при призначенні пенсії позивачу було враховано грошовий атестат №44 та довідку №129 від 19.07.2022 року про щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Разом з тим, відповідачем у зазначених грошовому атестаті та довідці не було включено суми індексації, яку позивач отримав на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 року по справі №420/16604/21 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, а також не було включено щомісячної додаткової грошової винагороди, яку позивач отримував до 01.03.2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 року.

Більш того, відповідно до довідки №129 від 19.07.2022 року про щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідачем було враховано лише останні 13 місяців служби позивача, тобто починаючи з березня 2018 року по березень 2019 року.

Як вбачається з наявних копій особистої картки грошового забезпечення позивача №3065 за 2016-2018 роки, йому нараховувалась щомісячна додаткова грошова винагорода до березня 2018 року.

З огляду на вказане, позивач звернувся із заявою до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якій просив надати оновлену довідку для призначення йому пенсії, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 року, а також індексації грошового забезпечення.

Водночас, листом від 31.05.2023 року відповідач відмовив у виготовленні оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача, оскільки у грошовому атестаті №44 та довідці №129 від 19.07.2022 року зазначено розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і премії, які було фактично встановлено позивачу відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01.03.2018 року, та у вказаному розмірі було виплачено у період з 01.03.2018 року по 31.03.2019 року, тобто до моменту звільнення позивача у квітні 2019 року. Оскільки постанова Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 року, якою було передбачено виплату військовослужбовцям щомісячної додаткової грошової винагороди, втратила чинність з 01.03.2018 року на підставі постанови Кабміну №704, то і вказана щомісячна додаткова грошова винагорода не враховувалась для подальшого призначення пенсії.

Крім того, відповідач у вказаному листі послався на те, що законодавством не передбачено врахування для обчислення розміру пенсії військовослужбовцям, яких звільнено з 01.03.2018 року і пізніше, тих видів грошового забезпечення, що їм нараховувалась та виплачувалась до 01.03.2018 року.

Додатково відповідач зазначив, що відсутні законодавчі підстави для включення сум індексації до розміру грошового забезпечення позивача, з якого йому обчислюється пенсія.

Не погоджуючись із протиправними діями відповідача, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до Одеського окружного адміністративного суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №533 від 16.10.2014 року, Адміністрація Держприкордонслужби у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону №2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Статтею 18 Закону України від 05.10.2000 року №2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (ч. 2 ст. 19 Закону №2017-ІІІ).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон №1282-ХІІ).

Згідно зі ст.1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону №2262-ХІІ.

Статтею 6 Закону №1282-ХІІ встановлено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів: заробітної плати; пенсій; державної соціальної допомоги; стипендій, що виплачуються студентам державних та комунальних вищих навчальних закладів. Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Згідно зі ст. 4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Верховний Суд у постанові від 03.04.2019 року у справі №638/9697/17 відступив від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах в частині відсутності підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої військовослужбовцем індексації грошового забезпечення, викладеного у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 6 та 13 березня 2019 року у справах №522/11262/16-а та №522/7855/17 відповідно та сформулював наступний правовий висновок.

Так, Верховний Суд зазначив, що незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2262 та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону №2017-ІІІ, Закону №1282-ХІІ, та Порядку №1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, від 30.09.2019 у справі №750/9785/16-а), від 20.11.2019 у справі №522/11257/16-а, від 17.05.2021 у справі №552/4951/17 та від 26.08.2021 у справі №240/7853/19.

Як встановлено судом, індексація грошового забезпечення не була включена відповідачем до довідки №129 від 19.07.2022 року про щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Водночас, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 року по справі №420/16604/21 позивачу 23.02.2022 року було нараховано суму індексації за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

Враховуючи викладене, а також правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду, суд доходить висновку, що нарахована індексація грошового забезпечення позивача має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії позивачу.

Щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється його пенсія, та врахування лише 13 календарних місяців служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено раніше, згідно постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року встановлений порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб.

Відносно щомісячних додаткових видів грошового забезпечення п.7 Постанови №393 зазначено, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Для осіб, які звільнені із служби у 2008 році та пізніше або які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менш як 24 календарні місяці служби (крім осіб, виплата грошового забезпечення яким провадилася на умовах і в порядку, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2005 року №748, від 3 вересня 2005 року №865, від 9 березня 2006 року №268 і від 15 листопада 2006 року №1588, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з січня 2008 року на кількість таких місяців.

Для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менш як 24 календарних місяці, з 1 березня 2018 року та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менш як 24 календарних місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 1 березня 2018 року на кількість таких місяців.

Аналіз вищезазначеної постанови №393 від 17.07.1992 року надає можливість суду прийти до висновку, що у законодавстві не передбачено виключень, які б надавали можливість визначення розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії менш ніж за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, за виключенням, якщо на момент звільнення особа фактично не має 24 календарних місяців проходження служби.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив військову службу у період з 2001 року по квітень 2019 року, що свідчить про наявність у нього 24 календарних місяців проходження служби, згідно яких може бути визначений розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що також не заперечувалось Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Більш того, відповідачем жодним чином не обґрунтовано визначення ним календарних місяців служби підряд перед місяцем звільнення позивача, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у кількості 13 місяців, замість визначених Порядком №393 від 17.07.1992 року у кількості 24 місяців.

З огляду на вказане суд приходить до висновку, що виготовлення довідки №129 від 19.07.2022 року про щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із врахуванням лише 13 календарних місяців перед звільненням зі служби є таким, що не передбачено законодавством, а тому є протиправним.

Крім того, відповідач у листі посилається на факт того, що постанова Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 року, якою було передбачено виплату військовослужбовцям щомісячної додаткової грошової винагороди, втратила чинність з 01.03.2018 року на підставі постанови Кабміну №704, а тому вказана щомісячна додаткова грошова винагорода не враховувалась для подальшого призначення пенсії.

Як вже зазначалось вище, відповідно до довідки №129 від 19.07.2022 року розрахунок грошового забезпечення позивача вираховувався за 13 календарних місяців, замість 24 календарних місяців, тобто починаючи з березня 2018 року по березень 2019 року включно. Щомісячна додаткова грошова винагорода за вказаний період відсутня.

Судом встановлено, що 01 березня 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою було затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

При цьому пунктом 2 Постанови №704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У силу змісту пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка діяла до набрання чинності Постановою№704, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу також складалось з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Як вже було зазначено вище, відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Проаналізувавши викладене суд зазначає, що при обчисленні пенсії не враховуються одноразові додаткові види грошового забезпечення, такі як щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних видів грошового забезпечення.

Згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №1294 від 07.11.2007 року, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

На підставі пункту 2 Постанови №1294, виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Щомісячна додаткова грошова винагорода регулювалась постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 року, відповідно до п.1 якої було зазначено, що встановлюється щомісячна додаткова грошова допомога військовослужбовцям Державної прикордонної служби у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Відповідно до пункту 2 Постанови №889, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Пунктом 9 Постанови №704 визнано такою, що втратила чинність, постанова Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

Як встановлено з наявних у матеріалах справи копій картки грошового забезпечення №3065, позивач отримував з 2016 року по березень 2018 року щомісячну додаткову грошову винагороду.

Враховуючи зазначене, оскільки позивач під час проходження служби кожного місяця з 2016 року по березень 2018 року отримував щомісячну додаткову грошову винагороду, вказана допомога носила системний характер, а тому це є підставою для включення її до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії позивача.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах по справам №240/4954/18 від 14.05.2019 року та №826/11679/17 від 16.05.2019 року.

Враховуючи, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, що включає у себе період з квітня 2017 року по березень 2019 (щомісячна додаткова грошова винагорода нараховувалась до березня 2018 року), то зазначена винагорода підлягає включенню до складу грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється пенсія.

З огляду на викладене, дії відповідача щодо невключення у склад грошового забезпечення позивача щомісячної додаткової грошової винагороди, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, яка мала систематичний характер, є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, враховуючи, що щомісячна додаткова грошова винагорода, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 та індексація грошового забезпечення мають бути включені до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, суд доходить висновку, що відповідачем було протиправно відмовлено позивачу у наданні оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, із обов`язковим зазначенням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії індексації грошового забезпечення, щомісячної додаткової грошової винагороди, яку він отримував на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889.

Також для належного захисту прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, із обов`язковим зазначенням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії індексації грошового забезпечення, щомісячної додаткової грошової винагороди, яку він отримував на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору.

Враховуючи наявність підстав для задоволення основної позовної вимоги позивача у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 1073,60 грн. з Адміністрації Державної прикордонної служби України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для перерахунку пенсії нової довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, із обов`язковим зазначенням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, яку позивач отримував на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889.

Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для перерахунку пенсії нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, із обов`язковим зазначенням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, яку позивач отримував на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889.

Стягнути з Адміністрації Державної прикордонної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький