Справа № 440/10790/23
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/10790/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Гадяцького районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Гадяцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми) про визнання протиправним та скасування постанови, а саме просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пух В.О. від 16.07.2023 ВП №70279841 про стягнення виконавчого збору у розмірі 13400,00 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пух В.О. від 16.07.2023 ВП №70279841 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 300,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно прийнято постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №70279841 від 16.07.2023, оскільки рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 07.09.2022 у справі №526/494/22 виконувалось добровільно до відкриття виконавчого провадження з дня винесення рішення у справі, фактів перешкоджання ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_3 у спосіб встановлений рішенням суду встановлено не було.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Гадяцького районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування постанови залишено без руху.

23.08.2023 позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/10790/23 за позовом ОСОБА_1 до Гадяцького районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування постанови, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 06.09.2023.

04.09.2023 до суду подано відзив на позовну заяву, зі змісту якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Протокольною ухвалою суду від 06.09.2023 відкладено судове засідання на 13.09.2023 з огляду на задоволення клопотання представника позивача. Протокольною ухвалою від 13.09.2023 відкладено судове засідання на 03.10.2023 з огляду на задоволення клопотання відповідача. Протокольною ухвалою суду від 03.10.2023 відкладено судове засідання на 10.10.2023 з огляду на задоволення клопотання позивача та представника позивача.

У судовому засіданні 10.10.2023 позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, відповідач заперечував проти позову.

Протокольною ухвалою суду від 10.10.2023 вирішено перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

З огляду на положення пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд адміністративної справи здійснено у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 07.09.2022 у справі №526/494/22 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Гадяцької міської ради та орган опіки та піклування Гадяцької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні і спілкуванні з малолітнім сином задоволено частково. Визначено спосіб участі батька, ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце та час їх спілкування, а саме: брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною згідно з графіком за попередньою домовленістю з ОСОБА_1 та в її присутності до досягнення дитиною 3 (трьох) років: три рази на тиждень (понеділок, середа, неділя) по 3 години в день; у день народження дитини 4 години. Зустрічі проводити за місцем проживання матері та в місцях культурно-розважального характеру із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, інтересів та потреб дитини. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 .

27.10.2022 у справі №526/494/22 видано виконавчий лист про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 .

09.11.2022 відкрито виконавче провадження ВП №70279841 з виконання виконавчого листа Гадяцького районного суду Полтавської області №526/494/22, виданого 27.10.2022.

16.07.2023 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 13400,00 грн та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 300,00 грн (ВП №70279841).

Не погоджуючись з прийнятими постановами про стягнення з боржника виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 16.07.2023, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно з частиною четвертою статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, питання про стягнення з боржника виконавчого збору вирішується державним виконавцем з одночасним відкриттям виконавчого провадження, без відповідних умов.

При цьому, відповідно до статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Розділ VIII Закону України "Про виконавче провадження" містить положення щодо виконання рішень немайнового характеру.

Так, згідно зі статтею 63 цього Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 64-1 наведеного Закону передбачено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Як вищезазначено, начальником відділу Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Пухом В.О. 09.11.2022 відкрито виконавче провадження №70279841 з виконання виконавчого листа Гадяцького районного суду Полтавської області у справі №526/494/22, виданого від 27.10.2022; 16.07.2023 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 13400,00 грн.

Суд звертає увагу, що відповідачем порушено вимоги частини четвертої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки постанова про стягнення з боржника виконавчого збору винесена майже через дев`ять місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 16.07.2023 начальником відділу Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пухом В.О. складено акт, у якому зазначено, що ОСОБА_1 не чинить перешкод у спілкуванні з дитиною ( ОСОБА_3 ) батьку ( ОСОБА_2 ). Зустрічі відбуваються на дитячому майданчику або за місцем проживання матері ( ОСОБА_1 ): АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного акта 31.07.2023 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП №70279841).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відсутні докази невиконання ОСОБА_1 рішення суду в справі №526/494/22 як до відкриття виконавчого провадження, так і після його відкриття, у зв`язку з чим позивач добровільно виконувала рішення суду в справі №526/494/22. При цьому, також відсутні докази вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення.

Суд також враховує, що відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Sporrong and Lonnroth v. Sweden", заяви № 7151/75, № 7152/75; "James and others v. the United Kingdom", заява № 8793/79; "Щокін проти України", заяви № 23759/03 та № 37943/06; "Сєрков проти України", заява № 39766/05; "Трегубенко проти України", заява № 61333/00; "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, "Борисов проти України", заява № 2371/11) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій "законності" означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави у право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

"Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар".

У рішенні у справі "Рисовський проти України" ЄСПЛ вказав на те, що принцип "належного урядування", зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (заява № 29979/04, пункт 70).

Розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі суд ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.

З урахуванням наведеного, у цьому випадку тягар відповідальності не пропорційно покладається на боржника - сплату 13400,00 грн виконавчого збору, при умові добровільного виконання позивачем рішення суду в справі №526/494/22 як до відкриття виконавчого провадження, так і після його відкриття.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови від 16.07.2023 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №70279841.

Щодо позовної вимоги стосовно визнання протиправною та скасування постанови начальника відділу Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пух В.О. від 16.07.2023 ВП №70279841 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 300,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 42 Закону України "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Аналогічна норма передбачена частиною десятою статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1300/29430, встановлено види та розмір витрат виконавчого провадження.

У Розділу І цього наказу встановлено перелік видів витрат виконавчого провадження, відповідно до якого витратами виконавчого провадження є: виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку; послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій; послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці; банківські послуги при операціях з іноземною валютою; сплата судового збору. Плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII "Про виконавче провадження" плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження. Інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Розміри витрат виконавчого провадження встановлені в Розділі ІІ цього наказу, а саме, зокрема: розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах; розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта"; розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 5 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості розшукових дій, визначених законодавством; розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 8 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до ставок судового збору, затвердженого Законом України "Про судовий збір"; розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати.

Відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь юстиції, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п`яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження.

Розміри витрат виконавчого провадження, які стягнуті до проведення процедури закупівлі відповідних товарів і послуг, визначаються на підставі вартості раніше придбаних товарів і послуг.

У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що витрати виконавчого провадження - це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на пересилку поштової кореспонденції; друк документів тощо). Такі витрати компенсуються за рахунок боржника, незалежно від до того чи виконано рішення боржником у добровільному порядку.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду, зокрема, від 05.04.2019 у справі № 296/3226/17, від 29.11.2018 у справі № 748/1049/17.

З оскаржуваної постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, винесених державним виконавцем на підставі статті 42 Закону України "Про виконавче провадження", стягнуто з позивача 300,00 грн витрат виконавчого провадження.

Водночас, як зазначено вище, відсутні докази невиконання ОСОБА_1 рішення суду в справі №526/494/22 як до відкриття виконавчого провадження, так і після його відкриття, у зв`язку з чим позивач добровільно виконувала рішення суду в справі №526/494/22. При цьому, також відсутні докази вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови від 16.07.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №70279841.

З урахуванням вищезазначеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Гадяцького районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Полтавська, 22, м. Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область, 37300, ) про визнання протиправним та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16.07.2023 ВП №70279841 про стягнення виконавчого збору у розмірі 13400,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16.07.2023 ВП №70279841 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 300,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Гадяцького районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Полтавська, 22, м. Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область, 37300, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три гривні) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна