Справа № 295/8938/23
Суддя: Воробйова Т. А.
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №295/8938/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

Головуючого судді Воробйової Т.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить скасувати постанову ДП18 №002524 від 30.06.2023, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що постанову позивач вважає незаконною, оскільки правопорушень вона не вчиняла. Позивач не керувала транспортним засобом в день, який зазначений у постанові, відтак порушень ПДР України не могла вчинити.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11.07.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

09.02.2023 від представника відповідача Іваненка О.В. надійшов відзив на позов. У відзиві вказано, що згідно з постановою поліцейського роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП сержанта поліції Бацюн О.Д. серії ДП18 №002524 від 30.06.2023, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відповідно до мотивувальної частини постанови, 30.06.2023 у місті Житомирі по вул. Покровська, 164, водій керував транспортним засобом Volkswagen Caddy, н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 10 метрів від пішохідного переходу, не пов`язану із наданням переваги у русі,чим порушив п. 15.9.г ПДР України, на законну вимогу поліцейського не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб та не пред`явив поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зупинка вищевказаного транспортного засобу була здійснена екіпажем поліції особливого призначення, на що вказують рапорт поліцейського взводу №3 РПОП ГУНП в Житомирські області сержанта поліції Руслани Островської, та відео із портативного нагрудного відеореєстратора поліцейських, на якому поліцейські РПОП надали також усні пояснення, що за кермом транспортного засобу перебувала саме громадянка ОСОБА_1 , яка в подальшому, намагаючись уникнути адміністративної відповідальності, повідомила, що не керувала транспортним засобом.

У відзиві вказано, що поліцейськими роти поліції особливого призначення було зупинено транспортний засіб позивача Volkswagen Caddy, н.з. НОМЕР_1 , на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», виключно в межах чинного законодавства, відреагували на порушення п 15.9.г ПДР України, вчинене позивачем, та повідомили екіпажу патрульної поліції для складання адміністративних матеріалів.

Позивач навмисно своєю поведінкою затягувала час розгляду справи, намагаючись уникнути адміністративної відповідальності, у зв`язку з тим, що мала ознаки алкогольного сп`яніння, та за допомогою телефонного зв`язку викликала на допомогу родича, який в подальшому розповідав, що саме він перебував за кермом вищевказаного транспортного засобу та готовий нести адміністративну відповідальність. При цьому, як вбачається, із відеозапису із нагрудного відеореєстратора поліцейських, розміщення сидіння водія вказувало на те, що керувала автомобілем саме позивач.

Доказом встановлення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху являється винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення, рапорт ОСОБА_2 та відеофіксація події. На доданих до відзиву відеофайлах видно, що ОСОБА_1 здійснила зупинку автомобіля на відстані ближче 10 м до пішохідного переходу, не мала при собі та на вимогу поліцейського не пред`явила діючого страхового полісу та реєстраційного документу на транспортний засіб.

Позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також строки сплати штрафу та порядок примусового виконання постанови про стягнення.

Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу.

Зазначено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення спірної постанови грубих порушень закону, які були б беззаперечною підставою для її скасування, відповідач не допустив. Представник відповідача вважає, що постанова є законною і не підлягає скасуванню.

У відзиві представник відповідача просить розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження.

Інших заяв по суті справи до суду не надійшло.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У позовній заяві позивач вказала, що доводи позову будуть підтверджені її поясненнями, які будуть надані у судовому засіданні. Проте, після того, як справу було призначено судом до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у встановлений законом строк після отримання ухвали про відкриття провадження у справі, заперечень від позивача щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, клопотання про розгляд справи з викликом сторін, про допит позивача як свідка, тощо, до суду не надходило.

Ухвалою суду від 10.11.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача Іваненка Олександра Валерійовича про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Сторони не скористалися своїм процесуальним правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 30.06.2023 поліцейським взводу №2 роти №4 БУПП в Житомирській області ДПП Бацюн О.Д. винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення, а саме штрафу у розмірі 425 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 30.06.2023 о 20:50 год у м.Житомирі по вул. Покровській, 164, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Caddy, н.з. НОМЕР_1 , здійснила зупинку ближче 10 метрів від пішохідного переходу, не пов`язану з наданням переваги у русі, чим порушила вимоги п. 15.9 г ПДР України, також під час перевірки документів не пред`явила реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п. 2.1 г, 2.1 б ПДР, та скоїла адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.126, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вважаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесені до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР).

Пунктом 2.4 ПДР визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до пункту 2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Пунктом 15.9 г ПДР встановлено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами частини 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що відповідальність за вчинення вказаних адміністративних правопорушень настає в разі керування транспортним засобом водієм. Однак, у разі відсутності події такого керування, або його не доведенні належними доказами, стягненню позивач не може бути підданий.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач стверджує, що притягнення її до адміністративної відповідальності є протиправним, оскільки за обставин, про які йдеться, вона не керувала автомобілем.

В даному випадку на підтвердження винуватості позивача у вчиненні адміністративних правопорушення, відповідачем надано диск з відеозаписом.

Суд переглянув відеозапис та встановив, що зафіксовані на відео події стосуються розгляду справи, оформлення оскаржуваної постанови.

На відеозаписі позивач знаходиться не за кермом транспортного засобу, а поруч з ним, із нього не можливо зробити висновок про керування автомобілем саме позивачем, яка це заперечує. Крім того, з відео вбачається, що поліцейські підійшли до нерухомого транспортного засобу, та його зупинку не здійснювали.

З наданого працівниками поліції відеозапису факту керування автомобілем та зупинки ОСОБА_1 не зафіксовано, на відеозаписі зафіксовано спілкування поліцейських з позивачем біля нерухомого автомобіля, та дії, які були вчинені поліцейськими при складанні постанови про притягнення позивача адміністративної відповідальності. Таким чином, достовірно не встановлено, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом.

На 12-13 хвилині відеозапису йдеться про те, що вчинення правопорушення безпосередньо позивачем зафіксовано відеокамерами на автозаправній станції, проте такого відеозапису відповідачем до суду не надано, та, відповідно, не підтверджено обставин керування позивачем автомобілем та вчинення нею зафіксованого в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення.

Як зазначено у відзиві, із відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейських вбачається, що розміщення сидіння водія вказувало на те, що автомобілем керувала саме позивач.

З дослідженого відеозапису суд встановив, що на відеозаписі зафіксовано лише слова поліцейського про це, однак на відеозаписі не видно, з чого він дійшов такого висновку.

Щодо посилання представника відповідача на те, що доказом вини позивача у порушенні ПДР є також рапорт поліцейського Островської Р., суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Верховний Суд в постановах в справах №161/5372/17, № 524/5741/16-а виклав позицію, відповідно до якої за відсутності належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів рапорти поліцейських не можуть бути єдиними та достатніми доказами доведеності факту скоєння правопорушення.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу.

Отже, не надання належних доказів стосовно вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху, що стало підставою для складання оскаржуваної постанови, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а тому недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові ВС/КАС від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а.

Сама по собі оскаржувана постанова не є доказом у розумінні ч. 1 ст. 251 КУпАП, так як у відповідності до ст. 283 КУпАП приймається уже за наслідками розгляду справи як рішення уповноваженого органу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що відповідачем в ході судового розгляду справи не доведено наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення серії ДП 18 №002524 від 30.06.2023 є неправомірною та підлягає скасуванню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

У відповідності до п. 5 ч.1 ст. 244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позову у справі, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн відшкодовуються за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 19, 72-77, 241-246, 257, 262, 268-272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП18 №002524 від 30.06.2023, винесену поліцейським взводу №2 роти №4 БУПП в Житомирській області ДПП Бацюн О.Д. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 536,80 грн судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення суду за наслідками розгляду судом першої інстанції справи набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, адреса: м. Житомир, вул. Покровська, 96; ідентифікаційний код 40108646.

Суддя Т.А. Воробйова