Справа № 420/22130/23
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_2 , ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_3 ), у якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина № НОМЕР_4 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період з 01.01.2023 по 25.01.2023 та з 05.02.2023 по 25.04.2023 за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Херсонської області;

зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби (військова частина № НОМЕР_4 ) України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період 01.01.2023 по 25.01.2023 та з 05.02.2023 по 25.04.2023 р. з розрахунку до 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходить військову службу в НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ) з 23.07.2022 та по теперішній час на посаді техніка систем адміністрування відділу інформаційно-аналітичного забезпечення головного оперативно-розшукового відділу. Сержант ОСОБА_1 в періоди з 01.01.2023 по 25.01.2023 та з 05.02.2023 пo 25.04.2023 забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, виконував бойові (спеціальні) завдання визначені керівником органу (підрозділу, у тому числі зведеним) Державної прикордонної служби України на лінії бойового зіткнення з противником. Зазначені бойові (спеціальні) завдання сержант ОСОБА_1 виконував безпосередньо в районі населених пунктів Херсон, Дністровське, Янтарне, Велетенське, Кізомис Херсонського району Херсонської області, в січні- 25 днів, в лютому - 24 дні, в березні - 31 день, в квітні - 25 днів, при цьому 25.04.2023 отримав бойове поранення, після якого в період з 25.04.2023 та по теперішній перебуває на лікуванні в ОВМКЦ м. Одеса.

Позивач вказує, що у вказані періоди відповідач нараховував і виплачував позивачу додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 (далі також Постанова № 168).

Однак, враховуючи безпосередню участь у бойових діях, на думку позивача, він має право на отримання додаткової винагороди збільшеної до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

На думку позивача, обмеження кола військовослужбовців, які мають право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 тис. грн щомісяця, які виконують бойові завдання лише тими, які виконують їх на тих територіях, які визначаються головнокомандувачем як район ведення бойових дій - є неправильним та таким що порушує права військовослужбовців, порушує принципи рівності військовослужбовців, які виконують бойові завдання, віддають своє життя і здоров`я за Вітчизну у бойових діях на лінії бойового зіткнення з противником. Так, він стверджує, що Положення КМУ № 168, яким введено додаткову винагороду військовослужбовцям та визначено підстави для її отримання не містить такої умови для призначення та виплати винагороди як безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях в районі ведення бойових дій, який має бути визначеним саме Головнокомандуючим.

Крім того, на переконання позивача, оскільки військовослужбовці державної прикордонної служби так само виконують бойові завдання як і військовослужбовці ЗСУ ( НОМЕР_2 Прикордонний загін входить в підпорядкування Оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), - позивач має право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн. щомісячно з огляду на виконання бойових завдань на лінії зіткнення з противником - незалежно від того чи включений відповідний район виконання завдань до району ведення бойових дій Головнокомандувачем ЗСУ.

На підставі викладеного, позивач вважає бездіяльність командира НОМЕР_2 Прикордонного загону у невиданні відповідного наказу про призначення додаткової винагороди позивачу у розмірі 100 тис. грн щомісячно пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях у період з 01.01.2023 по 25.01.2023 та з 05.02.2023 по 25.04.2023 протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 05.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 25.09.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін.

До суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач вимоги позовної заяви не визнає у повному обсязі, як такі, що є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що однією із основних умов отримання військовослужбовцями, всіх військових формувань, збільшеного до 100 000 гривень розміру додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2023 № 168, є факт/умова - перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій. Між тим, з 01.01.2023 - до вказаних районів (районів ведення бойових дій) не входить частина Херсонської області та безпосередньо м. Херсон, які знаходяться на правому березі річки Дніпро, де і дислокуються всі підрозділи НОМЕР_2 прикордонного загону, серед яких і головний оперативно-розшуковий відділ.

З урахуванням викладеного відповідач зазначає, що сержант ОСОБА_2 за період з 01.01.2023 по 25.04.2023 не отримував додаткову грошову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у збільшеному до 100 000 гривень розмірі, у зв`язку із не перебуванням у вказаних районах ведення воєнних (бойових) дій. При цьому, за період з січня 2023 року по квітень 2023 року даний військовослужбовець отримував належне йому грошового забезпечення, відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 23.07.2018 за № 854/32306, зокрема, додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, в розмірі до 30 000 гривень щомісячно, пропорційно часу виконання бойових завдань і заходів із забезпечення національної безпеки і оборони у складі оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (пропорційно часу виконання службових обов`язків в цілому).

Крім того, у відзиві зазначається, що витяг із довідки військової частини НОМЕР_5 від 16.05.2023 № 1871 не є та не може бути належним і допустимим доказом по справі та не може вважатись документом в цілому, не є документом який може підтверджувати факт перебування в районах ведення бойових дій та виконання бойових завдань в даних районах, а отже не може бути підставою для виплати додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 в збільшеному до 100 000 гривень розмірі.

На підставі викладеного відповідач вважає позовні вимоги вищевказаного військовослужбовця необґрунтованими, безпідставними, а тому не можуть бути задоволені судом.

Позивач подав до суду відповідь на відзив.

Відповідно відповіді на відзив позивач вважає, що вказані доводи відповідача суперечать чинному законодавству.

Так, позивач зазначає, що бойові дії наразі проходять не лише в тих районах, які визначені Головнокомандувачем, про що свідчить зокрема той факт, що позивач отримав бойове поранення. По-друге, позивач проходив службу на лінії бойового зіткнення з противником, яке проходить по межі річки Дніпро, і хоча його служба проходить на правій стороні річки Дніпро, в зоні його відповідальності постійно відбувались бойові дії. Зазначені факти підтверджуються і журналом бойових дій. Абсолютно незрозумілим є той факт, яким чином відповідач веде «журнал бойових дій» у районі, де за наказом Головнокомандувача ЗСУ - не ведуться бойові дії. Враховуючи те, що відповідач вів журнал бойових дій, реєстрував відповідні бойові дії, на думку позивача, беззаперечним є той факт, що позивач виконував свої бойові завдання в районі ведення бойових дій на лінії зіткнення з противником першого ешелону оборони на глибину батальйону включно.

Також позивач звернув увагу, що Наказ МВС №36 від 26.01.2023, на який посилається відповідач, прийнятий на виконання Постанови № 168. Постанова КМУ № 168 має вищу юридичну силу за Наказ МВС, який прийнятий на її виконання, і Постанова КМУ № 168 не визначає, що додаткова винагорода призначається лише тим військовослужбовцям, які виконують бойові завдання в районі бойових дій, які має визначати саме Головнокомандувач.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 р. за N 1668/39004 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» - Затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією, відповідно до якого Херсонська та Білозерська територіальна громада Херсонського району визначена включені до переліку на період з 11.11.2022 р. і не були виключені на час подання позову. Отже у період з 01.01.2023 по 25.01.2023 та з 05.02.2023 по 25.04.2023 позивач приймав участь у бойових діях (виконанні спеціальних завдань) у районах, які визначені як території, на яких ведуться (велись) бойові дії.

Ухвалою суду від 06.11.2023 року відмовлено у задоволенні клопотань сторін про розгляд справи з викликом сторін.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходило, інших заяв, клопотань та додаткових доказів до суду не надано.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Відповідно до Витягу з Наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №207-ОС від 23.07.2022 року позивач - ОСОБА_1 з 23.07.2022 проходить військову службу в НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України на посаді техніка із системного адміністрування відділу інформаційно-аналітичного забезпечення головного оперативно-розшукового відділу.

Сержант ОСОБА_1 в періоди з 01.01.2023 по 25.01.2023 та з 05.02.2023 пo 25.04.2023 забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, виконував бойові (спеціальні) завдання визначені керівником органу (підрозділу, у тому числі зведеним) Державної прикордонної служби України на лінії бойового зіткнення з противником.

Зазначені бойові (спеціальні) завдання позивач виконував безпосередньо в районі населених пунктів Херсон, Дністровське, Янтарне, Велетенське, Кізомис Херсонського району Херсонської області, зокрема, в січні - 25 днів, в лютому - 24 дні, в березні - 31 день, в квітні - 25 днів.

На підтвердження зазначеного в матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії наступних документів:

Витяг з журналу бойових дій НОМЕР_2 прикордонного загону від 09.06.2023 Інв.№5-гриф;

Витяг з журналу бойових дій НОМЕР_2 прикордонного загону від 16.03.2023 Інв.№5/33-гриф;

Витяг з рапорту від 01.05.2023 №5/7594/23-Вн;

Витяг з рапорту від 31.01.2023 №12/810/23-Вн;

Витяг з рапорту від 08.03.2023 №5/3102/23-Вн;

Витяг з рапорту від 04.04.2023 №5/5666/23-Вн;

Витяг з рапорту від 01.05.2023 №5/7633/23-Вн;

Витяг з довідки військової частини НОМЕР_5 від 16.05.2023 №1871.

25.04.2023 позивач отримав бойове поранення, що підтверджується Актом №25-23 розслідування нещасного випадку, що стався 25.04.2023 року о 23.00 год. у 79 прикордонному загоні Південного регіонального управління та Актом №25-23 про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби.

У періоди з 01.01.2023 по 25.01.2023 та з 05.02.2023 по 25.04.2023 сержант ОСОБА_1 отримував додаткову винагороду у розмірі до 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (бойовими розпорядженнями), передбачену положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, а саме:

за січень 2023 року у лютому 2023 року у розмірі 24 193,50 грн. за період з 01.01.23 по 25.01.23;

за лютий 2023 року у березні 2023 року - у розмірі 25 714,32 грн. за період з 05.02.23 по 28.02.23;

за березень 2023 року у квітні 2023 року - у розмірі 30 000 грн. за період з 01.03.23 по 31.03.23;

за квітень 2023 року у травні 2023 року - у розмірі 25 000 грн. за період з 01.04.23 по 25.04.23.

Виплата позивачу додаткової винагороди у розмірі до 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (бойовими розпорядженнями) підтверджується розрахунковими листами на ім`я ОСОБА_1 за лютий-травень 2023 року.

Додаткова винагорода у розмірі збільшеному до 100 000 гривень передбачена Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 позивачу у спірний період не нараховувалась та не виплачувалась.

Вважаючи, що позивач має право на отримання у періоди з 01.01.2023 по 25.01.2023 та з 05.02.2023 по 25.04.2023 додаткової винагороди у збільшеному до 100 тис. грн. розмірі пропорційно кількості днів безпосередньої участі у бойових діях (заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом.

За результатами розгляду адвокатського запиту листом №43/3551-23 від 05.08.2023 року відповідачем було повідомлено, що ОСОБА_1 у спірний період не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень передбачена Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 у зв`язку з відсутністю сукупності підстав передбачених чинним законодавством (в даному випадку - безпосередня участь у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) та виконання зазначених дій (заходів) у районах ведення воєнних (бойових) дій. Окремо зазначено, що межі районів ведення бойових дій та лінія бойового зіткнення, не встановлюються та не визначаються НОМЕР_2 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України, який не є розпорядником даної інформації.

Не погоджуючись з бездіяльністю НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина № НОМЕР_4 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період з 01.01.2023 по 25.01.2023 та з 05.02.2023 по 25.04.2023 за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Херсонської області, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Згідно з приписами ст.2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Положеннями статті 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ст.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройній агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Пунктом 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Станом на час розгляду справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова №168, в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), пунктом 1-1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Пунктом 2-1 Постанови 168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Постановою КМУ від 20 січня 2023 р. № 43 до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 внесено зміни, зокрема, у першому реченні першого абзацу пункту 1 після слів перебуваючи безпосередньо в районах доповнено словами їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора,.

Також, п.1 Постанови №168 доповнено другим абзацом: Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством оборони, але не більше ніж до 50000 гривень..

Позивач зазначає, що у січні-квітні 2023 року він брав безпосередню участь у бойових діях, проте всупереч пункту 1 постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168, йому не нараховано та не виплачено додаткову винагороду збільшену до 100 000 тис. грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

З матеріалів справи вбачається, що питання прийняття участі у бойових діях не є спріним в межах даних правовідносин.

Відповідач також не заперечує проти періодів, у які позивач брав участь у бойових діях.

Спірним у даному випадку є необхідність перебування військовослужбовця Державної прикордонної служби України у районах ведення воєнних (бойових) дій при виконанні ним бойових завдань та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, для отримання додатквої грошової винагороди збільшеної до 100 000 грн. відповідно до Постанови №168.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам щодо наявності у позивача права на отримання додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у спірний період січень-квітень 2023 року, суд виходить з наступного.

В частині спірного періоду з 09.12.2022 по 01.02.2023 виплата додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, здійснювалась у відповідності до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168» (далі Наказ від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ).

Зазначений наказ прийнятий у відповідності до пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з метою врегулювання порядку і умов здійснення виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди під час дії воєнного стану.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168», додаткова винагорода збільшується до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Згідно пункту 2 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168», до безпосередньої участі у бойових діях або заходах належать виконання військовослужбовцем у районах ведення бойових дій:

1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом Держприкордонслужби (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі штабу органу військового управління Збройних Сил України, угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил) та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

2) бойових (спеціальних) завдань із усебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які згідно з бойовим розпорядженням виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угруповань військ, інших складових сил оборони та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

3) бойових завдань з відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються, нанесення вогневого ураження на об`єкти, що охороняються (у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти) звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього вогневого контакту з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час збройного нападу (вогневого ураження);

4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;

5) бойових завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;

7) бойових (спеціальних) завдань екіпажами кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних із вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також при виконанні бойових завдань щодо пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів.

Відповідно п. 8 Наказу від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій визначаються щомісячно наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України.

У спірний період в частині з 01.02.2023 по 25.04.2023 - виплата додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, здійснювалась у відповідності вимог «Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 № 36 (далі Порядок №36).

Відповідно п. 1 Порядку №36 ці Порядок та умови визначають механізм виплати на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - військовослужбовці) додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Пунктом 2 Порядку №36 встановлено, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода виплачується:

1) у розмірі до 30 000 гривень військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (бойовими розпорядженнями) в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань:

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил), а також у межах операційних зон угруповань військ (Сил оборони держави), залучених до заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;

наземної охорони та оборони об`єктів критичної інфраструктури;

у районах ведення воєнних (бойових) дій у складі військових адміністрацій;

із усебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями, крім випадків здійснення такого забезпечення в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

2) у розмірі, збільшеному до 50 000 гривень, у порядку, визначеному абзацом другим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки);

3) у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.

Згідно положень пункту 3 Порядку № 36, до безпосередньої участі в бойових діях або заходах належать виконання військовослужбовцем у районах ведення воєнних (бойових дій):

1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужба) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

2) бойових (спеціальних) завдань з усебічного забезпечення органів (підрозділів) Держприкордонслужби, угруповань військ, інших складових сил оборони згідно з бойовим розпорядженням в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

3) бойових завдань з охорони об`єктів під час нанесення по них вогневого ураження противником, відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення їх у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього вогневого контакту з противником;

4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;

5) бойових (спеціальних) завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;

7) бойових (спеціальних) завдань у складі екіпажу корабля, катера, судна забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також виконання бойових завдань з пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів;

8) бойових (спеціальних) завдань у складі відділів прикордонної служби, прикордонної застави, прикордонної комендатури, прикордонної комендатури швидкого реагування в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником.

Відповідно п. 7 Порядку №36 райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України.

Отже, щомісячна додаткова винагорода (пропорційно із розрахунку на місяць) збільшена до 100 000 гривень, встановлена Постановою №168, виплачується військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) (пропорційно часу участі у таких діях або заходах), види яких визначені Наказом від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ та Порядком №36 відповідно часу, протягом якого вони діяли.

Аналізуючи зазначені положення можна зробити висновок, що і в Наказі від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ, і в Порядку №36, якими у спірний період часу встановлювалися умови та порядок виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, основною умовою для виплати збільшеної до 100 000 гривень додаткової винагороди є перебування та виконання бойових дій в районах ведення бойових дій.

При цьому, згідно положень вказаних нормативно-правових актів райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 3 Наказу від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ та пункту 4 Порядку №36 документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у воєнних (бойових) діях або заходах, є:

1) бойовий наказ (бойове розпорядження);

2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них;

3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у бойових діях або заходах.

Як зазначають сторони та підтверджується матеріалами справи, позивач бойові (спеціальні) завдання у спірні періоди часу виконував безпосередньо в районі населених пунктів Херсон, Дністровське, Янтарне, Велетенське, Кізомис Херсонського району Херсонської області.

Судом встановлено, що відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 № 26, від 14.02.2023 № 35 (про внесення змін до наказу № 26), від 01.03.2023 № 52, вiд 01.04.2023 № 89 та від 01.05.2023 № 111 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» правобережна частина Херсонської області та міста Херсон, у тому числі вищевказані райони, в яких позивач виконував бойові завдання, у спірні періоди (січень-квітень 2023 року) не входили до районів ведення воєнних (бойових) дій.

Тобто, у спірні періоди позивач брав участь у бойових діях поза межами зазначених у вказаних наказах Головнокомандувача ЗСУ районах. Позивач дані обставини не спростовує.

Отже, з огляду на те, що відповідно до Наказу від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ та пункту 4 Порядку №36 однією з умов визначення безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях є виконання таких дій у районах ведення воєнних (бойових дій), враховуючи, що позивач не виконував бойові завдання у районах ведення воєнних (бойових дій) та не забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, суд дійшов висновку, що позивач у спірні періоди не мав право на отримання додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах.

Таким чином, не нараховуючи та не виплачуючи ОСОБА_1 передбачену постановою № 168 додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період з 01.01.2023 по 25.01.2023 та з 05.02.2023 по 25.04.2023 за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Херсонської області, відповідач діяв правомірно та відповідно вимог діючого законодавства.

Щодо посилань позивача на Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 р. за N 1668/39004 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», а також Наказ № 44 від 25.01.2023 року про внесення змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, суд зазначає, що у даному випадку застосуванню підлягають спеціальні норми, що регулюють умови та порядок виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», саме військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_2 , ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.