Справа № 699/1180/23
Суддя: Гусарова В. В.
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 699/1180/23
Номер провадження № 2-а/699/12/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2023 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Гусарової В.В., при секретарі судового засідання Луценко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з викликом сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ), представник позивача адвокат Гречуха Віталій Іванович ( вул. Я.Мудрого б. 22 м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області, 19402) до Головного управління національної поліції України в Черкаській області ( юридична адреса 18000 м. Черкаси Черкаської області вул. Смілянська б.57, електрона адреса: ), третя особа : поліцейський СРПП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області Павлюкевич Максим Анатолійович( вул.Благовісна б. 50 м. Звенигородка Черкаської області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

1.Позиція сторони позивача.

06.10.2023 р. до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення звернувся ОСОБА_1 , в якому вказав, що поліцейським СРПП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області сержантом поліції Павлюкевич Максимом Анатолійовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 346196 від 26.09.2023 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч.6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Зі змісту винесеної постанови вбачається, що ОСОБА_1 26.09.2023 о 16 годині в смт. Стеблів по вул. Пушкіна керував електромопедом Айма Бьорд потужністю до 4 кв та не мав посвідчення водія з відповідною категорією А1, тобто не мав права керувати таким т/з, чим порушив п. 2.1.а., 30.1, 23.г ПДР.

Разом з тим, з даної постанови не зрозуміло в чому саме полягають дії ОСОБА_1 , які підпадають під ознаки вищезазначених адміністративних правопорушень, та що було порушено, оскільки постанова в цій частині є нечитабельною.

Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Електромопед (електроскутер) Айма Бьорд має потужність двигуна 2000 вт, що підтверджується копією технічного паспорту пристрою.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.10 ПДР, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Відповідно до п. 3 розділу «Загальні положення» Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 р. (із змінами), транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, до категорії А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідно до п. 2.13. ПДР, право на керування транспортними засобами особам може бути надано мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії А1, А) - з 16 -річного віку.

До категорії А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідно до п. 2.1. ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Системний аналіз зазначених положень нормативно-правових актів свідчить проте, що обов`язок мати посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії А1 поширюється лише на водіїв, що керують відповідними транспортними засобами, що відносяться до механічних, тобто з потужністю електродвигуна понад 3 та до 4 кВт.

Враховуючи, що мопед, яким керував ОСОБА_1 , не відноситься до механічних транспортних засобів, а тому є підстави для висновку про відсутність з його боку порушень п. 2.1.ПДР, як зазначено в оскаржуваній постанові, та про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, що є правовою підставою для задоволення позову в цій частині.

За таких обставин, позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП.

Що стосується іншої частини спірної постанови.

Факт порушення водієм Правил дорожнього руху фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Між тим, на підтвердження наявності факту, обставин, складу інших правопорушень та вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3, ч.6 ст. 121 КпАП , жодних доказів оскаржувана постанова не містить.

З оскаржуваної постанови слідує, що поліцейський встановлених статтями 247, 280 КУпАП вимог не виконав.

Крім того, в оскаржуваній постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не міститься посилань ні на жодний доказ на підтвердження вини у вчиненні вказаних адміністративних правопорушення.

Всупереч вимогам ч.1 ст. 268 КУпАП поліцейський не забезпечив йому адвоката чи іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги та не роз`яснив йому суті винесеної відносно нього постанови, чим порушив його право на захист та правову допомогу.

Тому позивач вважає, що в його діях відсутній склад правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч.6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

2.Позиція сторони відповідача.

Головне управління Національної поліції в Черкаській області вважає, що даний адміністративний позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії БАД № 346196 від 26.09.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Так, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 26.09.2023 серії БАД № 346196 позивача, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126, ч.6 ст. 121 , ч.5 ст.121, КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, позивач 26.09.2023 року о 16 год.18хв. в смт. Стеблів, Черкаської області по вул. Пушкіна керував транспортним засобом AIMA Bird, (мопед до 4 кВт) без посвідчення водія, тобто не мав права керування транспортним засобом, а також транспортний засіб не був зареєстрований у Державтоінспекції у встановленому законом порядку протягом 10 днів з моменту придбання, без номерного знаку встановленого зразка, без мотошолома, чим порушив вимоги ПДР України .

Згідно п. 2.3 «в» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

г) під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів;

Згідно п. 30.1 ПДР України власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Також відповідно до п 2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Положення ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність в разі керування водієм транспортним засобом з порушенням правил користування мотошоломом.

Відповідно до ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При винесення постанови позивач порушення визнав та перевірив свої дані, зазначені поліцейським у оскаржуваній постанові, про що свідчить власноручно зроблений запис ОСОБА_1 в графі №9 «Копію постанови мною отримано», а також підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського.

Таким чином, встановлені обставини свідчать про наявність в діянні ОСОБА_1 ознак та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч.6 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП. Тому позовні вимоги позивача є необгрунтованими.

Представник відповідача просив відмовити у позові у повному обсязі.

3.Судовий розгляд.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та позов підтримав у повному обсязі.

Представник позивача подав до суду аналогічну заяву.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, згідно поданого відзиву просили розгляд справи провести у відсутність їхнього представника, відмовити у задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився.

У відповідності до ст.229 ч.4 КАС України фіксація процесу технічними засобами не здійснювалась.

У судовому засіданні були вивчені наступні матеріали справи:

-копія постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення за ст. 121 ч.5,121 ч.6, 126 ч.2 КУпАП ( а.с. 6, 35);

-копія технічного паспорта (а.с.7);

-квитанція про сплату судового збору (а.с.8);

-відзив на позов (а.с.25-39).

Судом був переглянутий диск з відеозаписом з бодікамери, з якого убачається, що працівником поліції був зупинений ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом (електроскутером) без застебнутого мотошолому. На запитання працівника поліції чому транспортний засіб не зареєстрований ОСОБА_1 пояснив, що це електроскутер не підлягає реєстрації. Посвідчення водія він має, але на даний час відсутнє.

4.Висновки суду.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Згідно статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Правилами дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема:

- посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (підпункт «а» пункту 2.1);

- реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон) (підпункт «б» пункту 2.1);

- чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (підпункт «ґ» пункту 2.1);

- під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів (п.2.3).

У свою чергу, відповідно до пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;

в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Аналогічні положення закріплені і в статті 16 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої водій зобов`язаний мати, зокрема при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відтак, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що законодавством визначено перелік випадків, коли працівник поліції має право вимагати, а водій зобов`язаний надати посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс для перевірки.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 26.09.2023 о 16 годині в смт. Стеблів по вул. Пушкіна керував електромопедом Айма Бьорд потужністю до 4 квт без номерного знаку, не мав посвідчення водія з відповідною категорією та був без застебнутого мотошолому.

У свою чергу, пунктом 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Згідно з п 2.13 Правил дорожнього руху транспортні засоби належать до таких категорій, зокрема:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше.

При цьому, мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт (пункт 1.10 Правил дорожнього руху).

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що механічним транспортним засобом є транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт, при цьому до категорії мопедів (двоколісних транспортних засобів, які мають електродвигун), зокрема відносять транспортні засоби з електродвигуном потужністю до 4 кВт.

За змістом Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340 транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, зокрема А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відтак, двоколісний (триколісний) транспортний засіб, який має електродвигун потужністю до 3 кВт не є механічним транспортним засобом для керування якого вимагається посвідчення водія.

До аналогічного висновку прийшов і Верховний суд у справі № 278/3362/15-к від 01.03.2018 року.

Згідно п. 30.1 ПДР України власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Електроскутер відповідно до ДСТУ 2984-95 не відноситься до категорії Засоби транспортні дорожні. Терміни та визначення, «Електроскутери» не відносяться до транспортних засобів, призначених для використання на автомобільних дорогах державного значення. Також вони відповідно до вимог діючого законодавства не підлягають державній реєстрації.

Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів встановлена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998року №1388 Електроскутер відповідної марки до визначення транспортного засобу не належить та державній реєстрації не підлягає.

Частина 5 статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Частина 6 статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.

Частина 2 статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Враховуючи що електроскутер «Айма Бьорд» за своїми технічними характеристиками не відноситься до мопедів чи інших механічних транспортних засобів, вимоги, які встановлені до водіїв механічних транспортних засобів не можуть застосовуватись до позивача.

Таким чином, особа, яка керувала електроскутером потужністю 2 кВт, не є суб`єктом адміністративних правопорушень передбачених ч.5, 6 ст.121, ч.2 ст. 126 КУпАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення пп. «а» п. 2.1, п.п.г п.2.3, п.30.1 Правил дорожнього руху України може нести виключно водій механічного транспортного засобу, яким вказаний електроскутер не є.

У зв`язку з чим суд критично оцінює відзив, наданий стороною відповідача.

Щодо твердження позивача, що копія оскаржуваної постанови є нечитабельною, то представником відповідача разом із відзивом надану читабельну копію постанови.

Посилання позивача про те, що на його вимогу не був запрошений адвокат, що йому не роз`яснювались його права спростовується відеозаписом ( на відео позивач такого клопотання не заявляв), крім того, розписався в постанові про те, що права, передбачені ст. 268 КУпАП йому роз`яснені.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, передбачені ч.5, 6 ст. 121, 2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що наявні підстави для скасування постанови БАД № 346196 від 26.09.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Щодо судових витрат.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених в постанові від 18.03.2020р. у справі № 543/775/17, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, з 1 січня 2023 року, становить - 2684 грн. Тобто розмір судового збору становить 2684,0 х 0,2 = 536,80 грн.

Позивачем судовий збір сплачений у розмірі 1073,60 грн.

Тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 536,80 грн.

Згідно п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.Тому суд повертає позивачу ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір в сумі 536,80 грн.Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72, 77, 94, 243-246 КАС України, суд ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ), представник позивача адвокат Гречуха Віталій Іванович ( вул. Я.Мудрого б. 22 м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області, 19402) до Головного управління національної поліції України в Черкаській області ( юридична адреса 18000 м. Черкаси Черкаської області вул. Смілянська б.57, електрона адреса: ), третя особа : поліцейський СРПП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області Павлюкевич Максим Анатолійович( вул.Благовісна б. 50 м. Звенигородка Черкаської області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 26.09.2023 р. серія БАД № 346196 відносно ОСОБА_1 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ст.126 ч.2, 121 ч.5, 6 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 3400 гр., винесену поліцейським СРПП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області сержантом поліції Павлюкевич Максимом Анатолійовичем, провадження по справі закрити.

Стягнути з Головного управління національної поліції України в Черкаській області ( юридична адреса 18000 м. Черкаси Черкаської області вул. Смілянська б.57, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) -судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Повернути зі спеціального фонду Державного бюджету України позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 сплачений судовий збір в сумі 536,80 грн..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до шостого апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Київську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня його складання. Учасник справи, якому не було вручено рішення суду в день його складання, має право на поновлення пропущенного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

СуддяГусарова В.В.