Справа № 160/28053/23
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця,
27.10.2023 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернишова А.О. від 17.10.2023 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №72094172;
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернишова А.О. від 18.10.2023 про відкриття виконавчого провадження №73092530.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач не погоджується з визначеними постановам, оскільки рішення суду та виконавчий лист були фактично виконані в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження №72094172, підстави для стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору та винесення відповідачем оскаржуваних постанов, відсутні. Дізнавшись про відкриття виконавчого провадження №72094172, ОСОБА_1 27.06.2023 невідкладно звернувся до відповідача із заявою, в якій повідомив про фактичне повне виконання рішення задовго до відкриття виконавчого провадження, додавши до заяви підтверджуючі це документи. Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Отже, оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню.
Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Адміністративний позов та копія ухвали від 31.10.2023 отримані відповідачем в системі «Електронний суд» 30.10.2023 та 31.10.2023 відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного листа. Також судом 31.10.2023 направлено на електронну адресу копію ухвали та позовної заяви, що підтверджується звітами про направлення.
Відповідно до ч. 7 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
З аналізу наведених норм законодавства встановлено, що у випадку реєстрації учасника судового процесу в системі «Електронний суд», суд повідомляє вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 124 Кодексу адміністративного судочинства України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється:
1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу;
2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.
Оскільки в матеріалах справи наявна офіційна електронна адреса Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), судове повідомлення відповідача про розгляд заяви здійснено шляхом направлення копії ухвали від 31.10.2023 та позовної заяви на електронну адресу відповідача.
Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідачем, на виконання ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не було надіслано до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не було повідомлено про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
З огляду на встановлені строки розгляду вказаної категорії адміністративних справ та недопущення їх порушення, а також належного повідомлення відповідача про розгляд справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті.
З огляду на ненадання відповідачем витребуваних документів, суд вирішує справу за наявними матеріалами та відповідно до відомостей, викладених в Автоматизованій системі виконавчого провадження за визначеними ідентифікаторами доступу в постановах про відкриття виконавчих проваджень №72094172 та №73092530.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2022 у справі №201/4128/19 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Виноградової Владислави Юріївни (третя особа - ОСОБА_3 ) про визнання договору купівлі-продажу квартири від 02.10.2018 недійсним, про визнання свідоцтва про право власності на житло від 02.10.1997 недійсним, про витребування майна з чужого незаконного володіння, про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно від 02.10.2018, про визнання права власності на квартиру задоволено частково.

Скасовано рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 101) від 03.10.2018, індексний номер - 43315425, номер запису про право власності - 28205105 від 02.10.2018 за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), прийняте на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.10.2018, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою В.Ю.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) квартиру АДРЕСА_2 .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа - ОСОБА_3 ) про визнання договору купівлі-продажу квартири від 02.10.2018 недійсним, про визнання свідоцтва про право власності на житло від 02.10.1997 недійсним, про визнання права власності на квартиру відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Виноградової Владислави Юріївни (третя особа - ОСОБА_3 ) про визнання договору купівлі-продажу квартири від 02.10.2018 недійсним, про визнання свідоцтва про право власності на житло від 02.10.1997 недійсним, про витребування майна з чужого незаконного володіння, про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно від 02.10.2018, про визнання права власності на квартиру відмовлено в повному обсязі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.03.2023 у справі №201/4128/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року, в оскаржуваній частині залишено без змін.

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.06.2023, ОСОБА_2 27.04.2023 на виконання рішення суду проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 .

В подальшому, 19.06.2023 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист №201/4128/19 про витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) квартиру АДРЕСА_2 .

Постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернишова Артема Олексійовича від 22.06.2023 відкрито виконавче провадження №72094172 з примусового виконання виконавчого листа №201/4128/19. Боржником визначено ОСОБА_1 , стягувачем ОСОБА_2 .

27.06.2023 позивач звернувся до державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернишова Артема Олексійовича із заявою, в якій зазначив про добровільне виконання рішення суду та звільнення спірної квартири до початку примусового виконання рішення.

17.10.2023 державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернишовим Артемом Олексійовичем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №72094172. Вказано, що сума виконавчого збору буде визначена після оцінки майна, яке підлягає витребуванню (у розмірі 10% від суми вартості майна).

Постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернишова Артема Олексійовича від 17.10.2023 повернуто виконавчий документ стягувачу у виконавчому провадженні №72094172. В пункті 3 постанови зазначено про виділення в окреме виконавче провадження постанову про стягнення виконавчого збору №72094172 від 17.10.2023.

Постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернишова Артема Олексійовича від 18.10.2023 відкрито виконавче провадження №73092530 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору №72094172 від 17.10.2023. Боржником визначено ОСОБА_1 , стягувачем Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Не погоджуючись з постановами про стягнення виконавчого збору №72094172 від 17.10.2023 та про відкриття виконавчого провадження №73092530 від 18.10.2023, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі за текстом - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі за текстом - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 1 ст. 5 Закону №1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Згідно зі ст. 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Статтею 3 Закону №1404-VІІІ передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень;

10) рішень Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю або Аудиторської палати України, які законом визнані виконавчими документами;

11) рішень Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про застосування заходів реагування у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною 4 ст. 27 Закону №1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На підставі ч. 9 ст. 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Судом встановлено, що виконавче провадження №72094172 було відкрито з приводу перебування квартири АДРЕСА_2 , у володінні ОСОБА_1 .

Так, з автоматизованої системи виконавчого провадження №72094172, ідентифікатор доступу А25476226ГБЕ, встановлено, що ОСОБА_2 (стягувачем у ВП №72094172) подано 31.08.2023 заяву державному виконавцю, в якій зазначено, що ОСОБА_2 не отримав від ОСОБА_1 ключів від квартири і не може до неї потрапити, замок у вхідних дверях і самі двері були замінені, через це він не має доступу до своєї квартири і свого майна.

В заяві від 31.08.2023 ОСОБА_2 просив державного виконавця здійснити дії з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі №201/4128/19 в частині витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) квартири АДРЕСА_2 .

Суд враховує, що відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.06.2023, ОСОБА_2 27.04.2023 на виконання рішення суду проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 .

Отже, право власності за ОСОБА_2 на спірну квартиру було зареєстровано 27.04.2023 на виконання рішення суду.

Проте, станом на 31.08.2023, що зумовило звернення із заявою про примусове виконання рішення суду, та як наслідок відкриття виконавчого провадження постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернишова Артема Олексійовича від 22.06.2023 №72094172 з примусового виконання виконавчого листа №201/4128/19, квартира АДРЕСА_2 , перебувала у володінні ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що як у виконавчому провадженні №72094172, так і при дослідженні обставин справи не ставиться питання права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Предметом примусового виконання виконавчого листа №201/4128/19 є витребування квартири з незаконного володіння ОСОБА_1 .

Доказів здійснення фактичної передачі квартири від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2022 у справі №201/4128/19, суду не надано, а саме акти передачі майна, розписки, показання свідків тощо.

Натомість ОСОБА_2 в заяві від 31.08.2023, поданої на адресу державного виконавця, зазначено про перебування квартири у володінні ОСОБА_1 .

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.03.2023 у справі №725/1824/20 зазначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (ч. 1 ст. 330 ЦК України).

Виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом.

Верховним Судом в постанові від 30.06.2021 у справі №201/12569/16 (провадження № 61-2627св2) зазначено, що одночасне зазначення у судовому рішенні (виконавчому листі) про задоволення вимог про витребування із володіння майна та зобов`язання передати його власнику не може свідчити про те, що таке рішення підлягає виконанню як рішення немайнового характеру, оскільки виконання такого рішення передбачає вчинення державним чи приватним виконавцем дій щодо вилучення такого майна у боржника та передачу його стягувачу, а не обмежується лише діями виконавця щодо перевірки виконання рішення суду самим боржником.

Таким чином, рішення про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Верховний Суд також зазначив, що обов`язком державного та приватного виконавця є вжиття всіх передбачених законом заходів для виконання судового рішення.

У постановах від 30.05.2018 та від 14.01.2020 у справі № 2-690/11, від 13.11.2019 у справі №314/738/15-ц, Верховний Суд зробив висновок, що судове рішення про витребування нерухомого майна повинно виконуватись державним виконавцем в порядку пункту 3 частини першої статті 10 та статті 60 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому поняття «витребування» відповідає поняттю «вилучення та передача предметів», вказаному у пункті 3 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» у переліку заходів примусового виконання рішення

Таким чином, суд у цій справі, що розглядається робить висновок, що для виконання рішення суду про витребування квартири з незаконного володіння ОСОБА_1 є недостатнім лише факт реєстрації права власності за ОСОБА_2 , оскільки відповідна реєстрація здійснена на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2022 у справі №201/4128/19.

Проте, факт передачі з володіння ОСОБА_1 квартири у володіння ОСОБА_2 станом на день відкриття виконавчого провадження за постановою від 22.06.2023 №72094172 є недоведеним.

Відсутність факту передачі квартири з володіння ОСОБА_1 квартири у володіння ОСОБА_2 підтверджується листом останнього державному виконавцю 31.08.2023.

Таким чином, судом не встановленому факту добровільного виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2022 у справі №201/4128/19 в частині витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) квартири АДРЕСА_2 .

Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.06.2023 підтверджує лише факт реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_2 , а не факт передачі квартири у його володіння.

При дослідженні виконавчого провадження №72094172 в автоматизованій системі виконавчого провадження №72094172, ідентифікатор доступу А25476226ГБЕ, встановлено, що державним виконавцем вчинялись дії щодо примусового виконання рішення суду, а саме: направлено боржнику вимогу про виконання рішення суду, направлені запити до державних органів про наявні рахунки боржника, транспортні засоби, джерела доходів тощо.

Як наслідок, виконавче провадження №72094172 було завершено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Повернення виконавчого документа на підставі цієї норми не передбачає звільнення від сплати виконавчого збору.

Отже, судом встановлено, що постанови про стягнення виконавчого збору №72094172 від 17.10.2023 та про відкриття виконавчого провадження №73092530 від 18.10.2023 прийняті в межах повноважень державного виконавця та у відповідності до норм законодавства, підстави для їх скасування відсутні, оскільки судом не встановлено добровільне виконання рішення суду боржником до відкриття виконавчого провадження №72094172 саме в частині витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судовий збір на користь позивача стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Писаржевського, буд. 1А, м. Дніпро, 49005, ) про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений ч. 6 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський