Справа № 480/1031/23
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2023 року Справа № 480/1031/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1031/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою, з урахуванням уточненої позовної заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій просить:
- визнати протиправною дію Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 28.12.2022 р.
Позов обґрунтований тим, що 22.12.2022 позивач звернулась до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про допризначення пенсії щодо виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій. Однак в задоволенні заяви про виплату грошової допомоги їй відмовлено з підстав того, що станом на день досягнення пенсійного віку, вона не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років. Позивачка вважає таку відмову протиправною, оскільки відповідач у рішенні не спростовує той факт, що відповідно до наданих позивачем документів, її страховий стаж дає право на грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсії відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Також позивачка зазначає, що комплексний аналіз норми законодавства надає підстави їй стверджувати, що необхідними умовами для виникнення у особи права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах; встановлення факту перебування особи на посаді та виконання нею робіт у закладі охорони здоров`я; документальне підтвердження зайнятості за відповідною професією; встановлення факту сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством. На переконання позивачки, наявність у неї зазначених необхідних умов для виникнення права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, підтверджується відповідними доказами.
Враховуючи викладене, позивачка просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 14.02.2023 позов залишений без руху, надано строк на усунення недоліків.
20.02.2023 недоліки позовної заяви були усунуті позивачем, у зв`язку з чим, ухвалою суду від 23.02.2023 провадження відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Представником ГУ ПФУ в Івано-Франківській області подано відзив на позов, в якому заявлених позовних вимог відповідач-1 не визнав. Зазначає, що в спірних правовідносинах діяв на підставі закону. Пояснює, що станом на дату досягнення пенсійного віку, позивачка не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років. На підставі викладеного, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
ГУ ПФУ в Сумській області повідомлялося про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надало.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Відповідно даних трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , 18.10.2021 позивачку звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України з посади лікаря амбулаторії загальної практики сімейної медицини в Комунальному некомерційному підприємстві «Центральна амбулаторія загальної практики сімейної медицини с. Юнаківка Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області».
При цьому, з 22.12.2020 згідно, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.12.2022, позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець, основний вид економічної діяльності загальна медична практика.
Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 06.08.2021 № 1685, позивачем було отримано Ліценцію на провадження господарської діяльності з медичної практики за спеціальністю: загальна практика сімейна медицина.
22.12.2022 позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Сумській області з заявою, в якій просила надати грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 09.01.2023.
Не погодившись з відмовою у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, позивачка звернулась з позовом до суду.
Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного.
Так, правовим питанням, яке підлягає дослідження у справі, є право позивачки на виплату їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до вимог п.7-1 Прикінцевих положень до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно ч.1 ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно положень ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Питання, що підлягає дослідженню в межах даної справи врегульовано наступними положеннями законодавства.
Відповідно до пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які н а д е н ь досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності н а п о с а да х, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Крім того, відповідно до пункту 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Положеннями ч.5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З цього приводу суд зазначає, що Верховний Суд вже розглядав справи щодо умов призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до вимог п.7-1 Прикінцевих положень до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та навів свої висновки, зокрема, в постановах від 22.02.2018 у справі № 310/3774/17, від 27.11.2018 у справі № 328/1619/17(2-а/328/80/17), від 11.07.2019 у справі № 350/294/16-а, від 21.01.2021 у справі №310/8663/18, від 23.12.2020 у справі №456/2087/16-а, від 10.09.2019 у справі №458/452/17.
Згідно висновків Верховного Суду, зроблених за результатом аналізу наведених вище норм права, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Наведений висновок суду касаційної інстанції конкретизовано наступним чином: "…що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах й 2) в и х і д н а п е н с і ю саме з цих п о с а д в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії."
Отже, підставою для відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком є недотримання будь-якої з вищезазначених трьох умов, зокрема така підстава для відмови, як - вихід на пенсію не з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Законодавець доволі чітко регламентував умови отримання спірної грошової допомоги, не залишивши можливості призначити допомогу за умови невиконання хоча б однієї з зазначених ним умов.
Судом встановлено та не заперечується позивачкою, що станом на день досягнення пенсійного віку передбаченого статтею 26 зазначеного Закону (10.05.2022), вона н е п р а ц ю в а л а в закладах та установах державної або комунальної форми власності н а п о с а д а х , робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Вказана обставина позбавляє позивачку права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Враховуючи наведене, дії відповідача щодо відмови в призначені зазначеної грошової допомоги відповідають нормам чинного законодавства.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець