Справа № 716/1430/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 716/1430/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Танасійчук Н.М.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

07 листопада 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, поліцейського офіцера громади Павлика Андрія Андрійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, у якому просив скасувати постанову серії БАВ № 158739 від 02.08.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором ПОГ СВГ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області Павликом Андрієм Андрійовичем (далі Інспектор), якою до нього було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позов обґрунтований тим, що постанова є безпідставною та незаконною, оскільки ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не порушував пункту 8.4 Б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі ПДР), вказують, що працівником поліції не вірно кваліфіковане правопорушення, зазначають якщо водій вчинив порушення правил проїзду залізничного переїзду та його дії повинні були кваліфікуватися за ч.1 ст.123 КУпАП.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 02.08.2023 інспектором ПОГ СВГ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області Павликом Андрієм Андрійовичем винесено постанову серії БАВ № 158739 про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за порушення вимог ч.1 ст.122 та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. (а.с. 9).

Так, відповідно до обставин вказаних у постанові ОСОБА_1 , керуючи 02.08.2023 о 09:42 транспортним засобом "Рено Кенго", реєстраційним номер НОМЕР_1 , на 457 км. автошляху НОМЕР_2 , проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено".

Згідно із п.7 постанови, в ній наявний запис про додаток відеозапис з автомобільного реєстратора та нагрудної камери.

Вважаючи прийняту постанову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду для її скасування.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивача на те, що відповідачем було неправильно кваліфіковано виявлене правопорушення, що потягло за собою протиправне притягнення його до відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв, не знаходить свого відображення, а суд вбачав порушення саме ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, порушення вимог дорожніх знаків. Крім того, досліджений в судовому засіданні відеозапис, повністю узгоджується з обставинами викладеними в постанові про накладення адміністративного стягнення, оскільки з нього вбачається, що позивач ОСОБА_1 , керуючи 02.08.2023 р о 09:42 транспортним засобом "Рено Кенго", реєстраційним номер НОМЕР_1 , на 457 км. автошляху М19, проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", чим порушив пункт 8.4 Б ПДР.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положеннями п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 року та ст.222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з підпунктом "б" пункту 8.4 ПДР дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Розділом "33. Дорожні знаки" ПДР передбачено, що дорожній знак 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" є знаком пріоритету, на місці його встановлення забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком.

Положеннями ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями п.п.3, 11 ч.1 ст.23 Закону України від 02 липня 2015року "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі ст.31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст.40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги стосовно безпідставності винесення оскаржуваної постанови, колегія суддів враховує наступне.

Так, як вірно встановлено судом першої інстанції, як на підставу свого позову ОСОБА_1 зазначав неправильно кваліфіковано виявлене правопорушення, що потягло за собою протиправне притягнення його до відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо необґрунтованості зазначених доводів, оскільки позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимоги дорожьго знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", що узгоджується з положеннями ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, наявні в матеріалах справи та досліджені судом апеляційної інстанції відеозаписи з автомобільного реєстратора та нагрудної камери відповідають обставинам, які викладені в постанові про накладення адміністративного стягнення, оскільки з нього вбачається, що позивач ОСОБА_1 , керуючи 02.08.2023 р о 09:42 транспортним засобом "Рено Кенго", реєстраційним номер НОМЕР_1 , на 457 км. автошляху М19, проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", чим порушив пункт 8.4 Б ПДР.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що виявилось у недотриманні вимог дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" також підтверджується поясненням свідка від 02.08.2023 (а.с. 40-41).

Додатково слід зазначити, на вказаних відеозаписах зафіксовано процедуру розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, в ході вбачається, що поліцейський представив, оголосив причину зупинки та зміст скоєного правопорушення, роз`яснив права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, положення ст.63 Конституції України, продемонстрував відеозапис з автомобільного реєстратора, роз`яснив порядок та строк оскарження винесеної постанови.

Водночас, позивачем не надано суду жодних доказів щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, які б могли слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Отже, судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, які б давали підстави стверджувати про порушення поліцейським процедури розгляду адміністративної справи.

Посилання апелянта на те, що зазначені відеозаписи є неналежними доказами по справі суд апеляційної інстанції відкидає за безпідставністю, оскільки останні містять інформацію щодо предмета доказування та є допустимим, оскільки отриманні у відповідності до вимог ст. ст.31, 40 Закону України "Про Національну поліцію".

Відтак, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального та процесуального права та спрямовані виключно на уникнення позивачем відповідальності за порушення ПДР.

Положення ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.