Справа № 500/3855/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3855/23

31 жовтня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 листопада 2021 року ГУ ДПС у Тернопільській області прийняло рішення про нарахування ОСОБА_1 пені на підставі податкового повідомлення-рішення № в сумі 73 772,91 грн.

01.09.2022 року вказану пеню було перераховано та її суму скориговано шляхом збільшення на 175,59 грн до 73 948,50 грн. Вказані обставини вбачаються із витягів з інтегрованої карти платника податків ОСОБА_1 .

Згідно розрахунку пені, обчисленої на виявлені органом ДПС суми занижень податкових зобов`язань, здійсненого відповідачем на підставі податкового повідомлення-рішення №, врученого платнику 06.11.2020 року, граничний строк сплати якого - 20.11.2020 року, пеню в сумі 73 948,50 грн. було нараховано за 1836 днів за період з 20.02.2015 року по 29.02.2020 року.

Рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування ОСОБА_1 пені в сумі 73 948,50 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення № за період з 20.02.2015 року по 29.02.2020 року, позивач вважає протиправним.

Ухвалою суду від 14.07.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 11.08.2023. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Платник весь період, коли він не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету, а тому нарахування пені повинно здійснюватися за весь період заниження податкового зобов`язання на суму цього заниження. Отже, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, оскільки згідно розрахунків пені, така нарахована, зокрема, на суму заниженого податкового зобов`язання в розмірі 68219,55 грн (податок на доходи фізичних осіб), правомірність збільшення яких підтверджена у судовому порядку в межах судової справи №500/3634/20, що дії відповідача, відповідають правовому регулюванню, встановленому підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 та пунктом 129.2 статті 129 Податкового кодексу України.

Представник відповідача зазначив, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.05.2023р. у справі №500/9/23, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду, досліджувалося питання правомірності нарахування пені, що дає підстави для висновку про зловживання процесуальними правами позивачем.

Просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 14.08.2023 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 25.09.2023 о 10:00 год.

Ухвалою суду від 25.09.2023, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) оголошено перерву до 04.10.2023 о 11:30 год. для підготовки до надання нових пояснень по справі.

Ухвалою суду від 04.10.2023, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) оголошено перерву до 31.10.2023 о 11:00 год. для ознайомлення із справами, на які посилається представник відповідача.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши адміністративну справу, вивчивши зміст відзиву на позов, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб платника податків - громадянина ОСОБА_1 за період » з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки від 08 вересня 2016 року №3529/19-18-13-02-23/ НОМЕР_1 (далі - акт перевірки).

Висновками акта перевірки встановлено порушення підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті164, пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України, а саме неперерахування до бюджету 7 до 1 серпня 2015 року податку на доходи фізичних осіб з доходів за 2014 рік у сумі 89 667,04 грн.

29 вересня 2016 року на підставі акта перевірки податковим органом визначено суму грошових зобов`язань та винесено податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 71 733 грн. 63 коп. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 17 933 грн. 41 коп.

Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням від 29.09.2016 року №, ОСОБА_1 оскаржив вказане в судовому порядку.

30 жовтня 2017 року постановою Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №819/1443/17 - в задоволенні позову відмовлено, з мотивів доведеності податковим органом складу правопорушення, передбаченого абзацом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України.

24 січня 2018 року постановою Львівського апеляційного адміністративного суду постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 29 вересня 2016 року № в частині визначення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 4392 гривні 60 копійок (основний платіж - 3514 гривень 08 копійок, штрафна санкція - 878 гривень 52 копійки). В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 08.05.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2018 року у справі №819/1443/17 залишено без змін.

На виконання рішення суду, що набрало законної сили у справі №819/1443/17 (постанови Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 08.05.2018 року у справі №819/1443/17 (провадження - №К/9901/25547/18)) контролюючим органом відповідно до вимог пп.60.1.5 п.60.1 ст.60 ПК України та п.60.4 ст.60 ПК України винесено нове податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену за судовим рішенням суму грошового зобов`язання, а саме, податкове повідомлення-рішення від 21.10.2020 року №.

Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням від 21.10.2020 року №, ОСОБА_1 оскаржив вказане в судовому порядку.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 року у справі №500/3634/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ТУ ДПС у Тернопільській області від 21.10.2020 року №- позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021 року у справі №500/3634/20 (провадження - №А/857/9835/21) апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області задоволено, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 року у справі №500/3634/20 скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.10.2020 року № - відмовлено.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Відповідно до приписів пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо:

дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (підпункту 54.3.2.).

Згідно пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).

При цьому частиною другого пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021 у справі №500/3634/20 встановлено, що відповідач правомірно виніс податкове повідомлення-рішення № від 21.10.2020р., а також те, що зазначене рішення суду набрало законної сили, то що ці обставини не підлягають доказуванню.

Таким чином, суми податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 68219,55 грн - основного платежу та 17054,89 грн штрафних санкцій, - є узгодженими за результатами судового оскарження.

Сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, визнається згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України є податковим боргом.

Відповідно до норм підпункту 14.1.162 п. 14.1 статті 4 Податкового кодексу України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Нарахування пені здійснюється у порядку, встановленому статтею 129 Податкового кодексу України.

При нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом (пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України).

При нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження), (пп. 129.1.2 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України).

Нарахування пені, передбаченої підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, закінчується в день настання строку погашення грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами перевірки. Така пеня нараховується в день закінчення її нарахування за весь період заниження податкового зобов`язання, починаючи з дня, визначеного підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, по день закінчення (пп. 129.3.4-1 п. 129.3 ст. 129 Податкового кодексу України).

На суми заниження податкового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.2 та 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті, нараховується пеня за кожний календарний день заниження податкового зобов`язання, включаючи день настання строку погашення податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день (абз. 2 п. 129.4 ст. 129 ПК України).

Відповідно до абз. 11 п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд зазначив, що платник весь період, коли він не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету, а тому нарахування пені повинно здійснюватися за весь період заниження податкового зобов`язання на суму цього заниження. Отже, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, оскільки згідно розрахунків пені, така нарахована, зокрема, на суму заниженого податкового зобов`язання в розмірі 68219,55 грн (податок на доходи фізичних осіб), правомірність збільшення яких підтверджена у судовому порядку в межах судової справи №500/3634/20, що дії відповідача, відповідають правовому регулюванню, встановленому підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 та пунктом 129.2 статті 129 Податкового кодексу України.

Суд звертає увагу на те, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.05.2023р. у справі №500/9/23, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду, досліджувалося питання правомірності нарахування пені, що дає підстави для висновку про зловживання процесуальними правами Позивачем.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 45 КАС учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б спростовували правомірність дій відповідача позивачем не представлено, а судом таких доказів не здобуто, в зв`язку з чим суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 02 листопада 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003, код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637).

Головуючий суддя Подлісна І.М.