Справа № 620/3254/22
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
09 листопада 2023 року Чернігів Справа № 620/3254/22
Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про встановлення судового контролю у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:
- визнати протиправною відмову відповідача у видачі розрахунку пенсії, розрахунку індексації пенсії та розрахунку 3% річних за період з 01.01.2016 по 31.03.2019 протиправною;
- зобов`язати відповідача видати, засвідчені належним чином, детальний та помісячний розрахунок пенсії позивача за минулий час, за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, без обмеження його максимальний розміром відповідно до довідки від 28.04.2021 №101/8988 про грошове забезпечення для перерахунку пенсії з відрахуванням вже виплачених сум коштів;
- зобов`язати відповідача видати, засвідчені належним чином, детальний та помісячний розрахунок індексаційних виплат пенсії позивача за минулий час, за період з 01.01.2016 по 31.03.2019;
- зобов`язати відповідача видати, засвідчені належним чином, розрахунок 3% річних за кожний рік невиплати пенсії за минулий час з 01.01.2016 по 31.03.2019 з вини ГУПФУ в Чернігівській області, яку встановив суд України, визнавши нездійснення перерахунку пенсії з 01.01.2016 протиправним.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 у справі №620/3254/22 позов задоволено частково та, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надати відповідь на запит ОСОБА_1 від 17.02.2022 в частині, що стосується витребування розрахунків.

Рішення суду від 01.08.2022 набрало законної сили 28.11.2022.

Зважаючи на те, що рішення суду відповідачем не виконано, позивачем подано до суду заяву про встановлення судового контролю, в якій позивач просить встановити судовий контроль за виконанням рішення суду від 01.08.2022 у справі №620/3254/22 з урахуванням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.03.2023 у справі №620/4040/23 шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання вказаних судових рішень та встановити відповідний строк для цього (7 днів).

Вирішуючи вказану заяву, суд зважає на таке.

В силу ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

На підставі аналізу ст.3, ст.8, ч.1 та ч.2 ст.55, ч.1 та ч.2 ст.129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.129-1 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.14 та ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду;2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями ч.1 та ч.2 ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановлення судового контролю є правом суду, а не його обов`язком. Таке формулювання обумовлює необхідність доведення наявність підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Тобто встановлення судового контролю залежить від обставин, зокрема, наявності суттєвих перешкод у реалізації виконання судового рішення.

За змістом постанови Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №802/357/17-а, звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач має навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Таким чином, правове регулювання питання встановлення судового контролю передбачає можливість суду зобов`язати відповідача (боржника) подати звіт про виконання рішення суду ухваленого у даній справі, якщо буде доведено, намір відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

В той же час, процесуальним законодавством не передбачено права суду зобов`язувати відповідача (боржника) подавати звіт у іншій справі, аніж та, що розглядалась судом.

З огляду на наведене, підстави для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.03.2023 у справі №620/4040/23 об`єктивно відсутні.

Щодо доводів позивача про невиконання рішення суду від 01.08.2022 у справі №620/3254/22, суд зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів заяви, на відповідача (боржника) за невиконання рішення суду без поважних причин накладено штраф постановами від 23.03.2023 ВП №71208263 та від 01.09.2023 ВП №71208263.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області рішення суду від 01.08.2023 залишається невиконаним.

Для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18) зазначив, що правові норми КАС України, які регламентують порядок судового контролю, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача.

Враховуючи наведене та констатуючи факт невиконання рішення суду, суд вважає, що за відсутності такого заходу судового контролю, як зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, рішення суду від 01.08.2022 у справі №620/3254/22 залишиться невиконаним на невстановлений термін, що буде призводити до продовження порушення прав позивача.

Щодо визначення строку, протягом якого відповідач має подати звіт, суд зазначає, що вирішення вказаного питання належить до дискреційних повноважень суду, а тому заявник не має процесуальної можливості впливати на визначення судом строку. Як слідує з аналізу правової норми ч.1 ст.282 КАС України, суд за власним переконанням, виходячи з конкретних обставин, встановлює такий строк, який на його думку буде достатнім для суб`єкта владних повноважень підготувати та подати звіт про виконання рішення суду.

Таким чином, заяву позивача слід задовольнити частково.

Керуючись статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надати суду звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 у справі №620/3254/22, у місячний строк з дня набрання чинності цією ухвалою.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 294-297 КАС України.

Суддя Л.О. Житняк