Справа № 699/1177/23
Суддя: Гусарова В. В.
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 699/1177/23
Номер провадження № 2-а/699/11/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2023 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Гусарової В.В., при секретарі Луценко А.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Перебийніс С.В., представника відповідача Олабин Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з викликом сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ), представник позивача адвокат Перебейніс Світлана Василівна ( вул.Шевченка б. 37 м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області, 19402) до Головного управління національної поліції України в Черкаській області ( юридична адреса 18000 м. Черкаси Черкаської області вул. Смілянська б.37, електрона адреса: ), третя особа : інспектор СРПП ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенант поліції Дубенець Дмитро Іванович ( вул.Я.Мудрого б. 36 м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

1.Позиція сторони позивача :

05.10.2023 р. до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення звернувся ОСОБА_1 , в якому вказав, що 27 вересня 2023 року інспектором СРПП ВП №1 ЧРУП ГУНП у Черкаській області лейтенантом поліції Дубенець Дмитром Івановичем було винесено постанову серії БАБ № 178846 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 та ст. 125 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 510,00 гривень.

Зі змісту винесеної постанови вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 27.09.2023 року, о 14 год. 25 хв. на (в) м. Корсунь - Шевченківський, с. Гарбузин, вул. Перемоги, водій керував т/з не користувався паском безпеки та під час зупинки не ввімкнув а/с, чим порушив п.п. 2.3.в та п.п. 9.9.6 ПДР України".

Позивач вважає дану постанову незаконною, та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Позивач зазначає, що він дійсно керував автомобілем не будучи пристебнутий паском безпеки. Його автомобіль зупинив працівник поліції. Після зупинки автомобіля він опустив скло автомобіля та запитав причину зупинки.

Працівник поліції попросив пред`явити документи та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Він надав поліцейському водійське посвідчення та документи на транспортний засіб разом із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

На зауваження працівника поліції, що він не пристебнутий паском безпеки повідомив, що він є особою з інвалідністю (має проблеми з хребтом), а тому йому через фізіологічні особливості вкрай важко, а часом неможливо користуватися ременем безпеки, а тому відповідно до підпункту в) пункту 2.3 ПДР йому дозволяється не пристібатися ременем безпеки у населеному пункті.

При цьому, він пред`явив працівнику поліції документ, який підтверджував, що він є особою з інвалідністю 3 групи. На що працівник поліції зазначив, що такою "пільгою" можуть користуватися лише особи з інвалідністю 1 та 2 групи. Крім того, поліцейський сказав, особам з інвалідністю можна не користуватися пасками безпеки виключно в населених пунктах, а місце, де зупинили автомобіль ОСОБА_1 , на думку поліцейського, не належить до населеного пункту, так як це є траса державного значення.

Проте, в Правилах дорожнього руху, зокрема в п.п. 2.3в, особи з інвалідністю не розмежовуються на групи. Там немає застереження, що особам з інвалідністю 1 та 2 групи дозволено не користуватися пасками безпеки, а особи з інвалідністю 3 групи повинні пристібатися. Там лише вказано, що "Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки". А тому не зрозуміло, як інспектор поліції Дубенець Д.І. визначив чи має гр. ОСОБА_1 фізіологічні особливості, які унеможливлюють користування ним ременями безпеки.

Щодо того, що поліцейський місце зупинки назвав не населеним пунктом, то звертаємо увагу суду, що сам поліцейський при складанні постанови вказав не номер автомобільної дороги, а назву вулиці та населений пункт (вул. Перемоги с. Гарбузин).

Тому вважає, що підстав для складення постанови у працівників поліції не було, оскільки він не порушував п.2.3.в, так як під час руху автомобіля в населеному пункті він має право не бути пристебнутим паском безпеки, так як він має фізіологічні особливості, які унеможливлюють користування ременями безпеки.

Щодо порушення п. 9.9 ПДР України, то згідно ст. 125 КУпАП вони тягнуть за собою попередження.

Поліцейським ОСОБА_2 при накладенні стягнення було грубо порушено вимоги ст. 280 КУпАП, а саме не з`ясовано чи винен він у вчиненні правопорушення, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не з`ясовано інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч вимогам ч.1 ст. 268 КУпАП поліцейський не забезпечив йому адвоката чи іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги та не роз`яснив йому суті винесеної відносно нього постанови, чим порушив його право на захист та правову допомогу.Тому позивач вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП.

2.Позиція сторони відповідача

Головне управління Національної поліції в Черкаській області вважає, що даний адміністративний позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить скасувати постанову серії БАБ № 178846 від 27.09.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та стягнути понесені судові витрати.

Так, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 27.09.2023 серії БАБ Ш 178846 позивача, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ст. 125 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 гри.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 27.09.2023 о 14.20 год. По вул. Перемоги в с. Гарбузин Корсунь-Шевченківського району, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault TRAFIC н.з. НОМЕР_3 та не користувався пасками безпеки, під час зупинки не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію чим порушив п.п. 2.3. В та п.п. 9.9 Б ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121 та ст. 125 КУпАП.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Відповідно до п. 2.3 В ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно з Правилами дорожнього руху використання ременів безпеки є обов`язковим для водія і всіх пасажирів, в тому числі тих, що перебувають на задньому сидінні.

Нормами чинного законодавства зроблено виключення з загального правила та дозволено не пристібатися в населених пунктах водіям з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки. Обов`язковою умовою є наявність фізіологічних особливостей, які унеможливлюють користуватися ременями безпеки.

Відповідно до диспозиції ч. 5 ст. 121 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

При цьому, належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі, а саме записи технічних приладів та засобів, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Так з наявних матеріалів, а саме: постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 178846 від 27.09.2023, пояснення інспектора СРПП ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції Дубенця Д.І, та відеозапису з нагрудної бодікамери працівника поліції вбачається, що під час несення служби в добовому наряді у зв`язку з порушенням п. 2.3 В ПДР України, а саме водій транспортного засобу не був пристебнутим ременями безпеки інспектор зупинив транспортний засіб Renault TRAFIC н.з. НОМЕР_3 , пояснив причину зупинки водію та встановив його особу, ним виявився ОСОБА_1 .

Згідно вищевказаного відеозапису з нагрудної боді камери вбачається, що одразу після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля без пристебнутого ременя безпеки та в ході спілкування з інспектором не повідомляв про те, що йому встановлена група інвалідності, будь-які документи, які підтверджують її встановлення для ознайомлення не надавав.

Твердження представника позивача про те, що ОСОБА_1 повідомив працівнику поліції, що він є особою з інвалідністю (має проблеми з хребтом), а тому йому через фізіологічні особливості неможливо користуватися ременем безпеки, спростовуються наявним відеозаписом з нагрудної бодікамери, який є додатком до оскаржуваної постанови.

Звернули увагу суду, що під час виявлення правопорушення ОСОБА_1 факт керування транспортним засобом будучи не пристебнутим паском безпеки не заперечував.

Оскаржуючи постанову, позивач як на підстави, якими обґрунтовує позовні вимоги, посилається на встановлену йому групу інвалідності, що підтверджується наданою ним довідкою до акту огляду МСЕК № 2 серії 12 AAA № 196476 від 14.01.2016. Відповідно до вказаної довідки йому безтерміново з 14.01.2016 встановлено III групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням, з визначеними протипоказаннями у виді важкої фізичної праці, довготривалого перебування у вимушеному положенні тіла, де у переліку рекомендацій щодо відновлення працездатності зазначено про лікування та нагляд у лікаря невролога, н/хірурга.

Тобто, позивач вважає, що має право не використовувати засоби пасивної безпеки у межах населених пунктів у зв`язку із наявністю у нього III групи інвалідності.

Проте, вважають не доведеним належними доказами факт того, що загальне захворювання згідно наданої довідки МСЕК, є саме тими фізіологічними особливостями, які є підставою для надання позивачу можливості використовувати виняток із загального правила, закріпленого у п. 2.3 в ПДР.

Згідно з поясненням лейтенанта поліції, позивачем будь-які документи, що підтверджують наявність в останнього групи інвалідності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та під час винесення оскаржуваної постанови, не надавались. Також на транспортному засобі Renault TRAFIC н.з. НОМЕР_3 , в день зупинки працівниками поліції, був відсутній знак «Інвалід за кермом». Під час складання адміністративної постанови позивач самостійно вийшов з автомобіля до працівника поліції та будь-яких фізіологічних особливостей, що унеможливлюють користування ременем безпеки старшим лейтенантом ОСОБА_2 не було встановлено.

Будь-які докази на підтвердження того, що позивач має фізіологічні особливості, які унеможливлюють користування ним ременями безпеки, відсутні. Отже, позивач, не звільнений ПДР України від використання ременя безпеки.

Згідно постанови серія БАБ № 178846 від 27.09.2023 права за ст. 268 КупАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП ОСОБА_1 роз`яснено, про що свідчить підпис позивача у вказаній постанові.

Таким чином, встановлені обставини свідчать про наявність в діянні ОСОБА_1 ознак та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121 КУпАП та ст. 125 КупАП. Тому позовні вимоги позивача є необгрунтованими.

Представник відповідача просив відмовити у позові у повному обсязі.

3.Судовий розгляд.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили позов задовольнити.При цьому позивач пояснив, що він повідомляв про те, що є інвалідом працівнику поліції в той час, коли він почав заповняти постанову,а ле він на це не звернув уваги.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала свої заперечення, викладені у відзиві, просила відмовити у задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_2 пояснив, що після винесення постанови позивач повідомив, що він має інвалідність, зокрема захворювання хребта, тому не був пристебнутий ременем безпеки. Однак вказані пояснення були надані вже після складання постанови та підтверджуючих документів позивач не надав. Щодо здійснення відеозапису правопорушення, то не може пояснити чому не повністю зафіксовано правопорушення.ьПросив у позові відмовити.

У судовому засіданні були вивчені наступні матеріали справи :

-копія постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення за ст. 121 ч.5,125 КУпАП ( а.с.7);

-копія паспорта позивача (а.с.8-9);

-копія пенсійного посвідчення (а.с.10);

-копія довідки МСЕК, виданої ОСОБА_1 (а.с.11);

-документи щодо повноважень представника позивача (а.с.12-16);

-акт наданих послуг, квитанція (а.с.17);

-квитанція про сплату судового збору (а.с.18);

-відзив на позов (а.с.24-44).

Судом був переглянутий диск з відеозаписом з бодікамери, з якого убачається, що працівником поліції був зупинений ОСОБА_1 . На запитання працівника поліції чому не пристебнутий ременем безпеки, останній відповів, що в нього болить спина.

4.Висновки суду

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР).

За змістом ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.3 в Правил дорожнього руху дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Частина 5 статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Розглянув всі вищевказані докази у сукупності, суд дійшов висновку про те, що наявні підстави для задоволення позову, так як при винесенні постанови позивач повідомляв інспектора СРПП ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції Дубенець Д.І., що він має ІІІ групу інвалідності, зокрема, захворювання хребта і тому не користувався ременем безпеки. При цьому інспектором не вживались заходи щодо вивчення документів про інвалідність позивача. Ту обставину, що про інвалідність позивач повідомив вже після складання постанови сторона відповідача судові не довела ( відсутній відеозапис з розглядом справи та поясненнями позивача).

Задвольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72, 77, 94, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ), представник позивача адвокат Перебейніс Світлана Василівна ( вул.Шевченка б. 37 м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області, 19402) до Головного управління національної поліції України в Черкаській області ( юридична адреса 18000 м. Черкаси Черкаської області вул. Смілянська б.37, електрона адреса: ), третя особа : інспектор СРПП ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенант поліції Дубенець Дмитро Іванович ( вул.Я.Мудрого б. 36 м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ № 178846 від 27.09.2023 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 та ст. 125 КУпАП та накладення стягнення у розмірі 510,00 гривень в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч.5 КУпАП та накладення на нього штрафу у розмірі 510 гр. та в цій частині справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП ( за відсутністю складу адміністративного правопорушення).

Стягнути з Головного управління національної поліції України в Черкаській області ( юридична адреса 18000 м. Черкаси Черкаської області вул. Смілянська б.37, електрона адреса: ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) судові витрати, що складаються із судового збору у сумі 536,8 гр. та витрат на правову допомогу у сумі 1000 гр., а всього на суму 1536, 8 гр.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до шостого апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Київську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня його складання. Учасник справи, якому не було вручено рішення суду в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

СуддяГусарова В.В.