Справа № 380/12926/23
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 рокусправа № 380/12926/23

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Кузана Р.І. розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Відділу перерахунків пенсій №2 Управління пенсійного забезпечення Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 01.05.2023 № 45 щодо призначення ОСОБА_1 пенсії в частині неврахування довідок № 08/26-3, 08-27-3, № 08/47-п від 30.01.2020, що враховуються при призначенні пенсії, зокрема за періоди роботи із 1987 по 1993 роки включно на підприємстві ООО Нефтяної компанії "Лукойл-Комі";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати подані ОСОБА_1 довідки № 08/26-3, 08-27-3, № 08/47-п від 30.01.2020 про суми заробітної плати, що враховуються при призначенні пенсії, зокрема за періоди роботи із 1987 по 1993 роки включно на підприємстві ООО Нефтяної компанії "Лукойл-Комі" при обрахунку заробітної плати при призначенні пенсії з дати призначення позивачу пенсії, тобто з 12.04.2021.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2022 у справі №380/12396/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, передбачену списком № 2 з 12.04.2021, на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, зарахувавши при цьому до його пільгового (спеціального) стажу за списком №2 період роботи з 21.08.1992 по 01.10.1993 на посаді майстра підземного ремонту свердловин в цеху капітального і підземного ремонту свердловин. Відповідач рішення суду виконав, зарахувавши стаж роботи, та призначив пенсію, проте не прийняв до уваги при призначенні пенсії довідки про заробітну плату з російської федерації та відмовив у перерахунку пенсії, що суперечить нормам чинного законодавства. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 12.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області 24.07.2023 подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2022 у справі №380/12396/22 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2) відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-VІ. Вказує, що позивач повторно звернувся із заявою щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії відповідно до довідки від 20.07.2022 та архівних довідок № 08/26-3, 08-27-3, № 08/47-п від 30.01.2020. Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №45 від 01.05.2023 відмовлено у перерахунку пенсії на підставі довідок про заробітну плату. Відповідач вказав, що заробітна плата обчислюється за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Також вказав, що обов`язковою умовою для включення періоду роботи, яка виконувалась на території російської федерації, до страхового стажу є сплата внесків до Пенсійного фонду рф за цей період. Проте поданими документами не підтверджується сплата страхових внесків із заробітної плати до відповідного органу Пенсійного фонду.

Від позивача 26.07.2023 надійшла відповідь на відзив.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 у справі № 380/8381/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії від 20.04.2021 №45. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 09.05.1987 по 15.05.1989, коли позивач працював оператором по підземному ремонту свердловин 4 розряду на виробництві по добуванні нафти, газу і газового конденсату в Нафтопереробному управлінні «Усинскнефть» об`єднання «Коминефть» до пільгового стажу за списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 у справі № 380/8381/21, Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 12.04.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийнято рішення № 45 від 23.12.2021, з врахуванням висновків суду та яким відмовлено у призначенні пенсії.

У рішенні про відмову у призначенні пенсії № 45 від 23.12.2021, відповідачем зокрема зазначено, наступне: «Страховий стаж особи 32 роки 2 місяці 26 дні. До пільгового стажу, який становить 5 років 3 місяців 13 днів, зараховано періоди з 09.05.1987 по 15.05.1989. Особа не має право на пенсійну виплату відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2) із зменшенням пенсійного віку, оскільки у заявника підтверджено менше половини стажу на роботах з шкідливими і важкими умовами».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 у справі № 380/2495/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Відділу з призначенням пенсій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 23.12.2021 №45. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.04.2021 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

На виконання вищевказаного рішення суду від 19.04.2022 у справі № 380/2495/22, Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області ще раз повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 12.04.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняло рішення від 03.08.2022 № 45, яким позивачу знову відмовлено у призначенні пенсії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2022 у справі №380/12396/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 03.08.2022 № 45 ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, передбачену списком № 2 з 12.04.2021, на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, зарахувавши при цьому до його пільгового (спеціального) стажу за списком №2 період роботи з 21.08.1992 по 01.10.1993 на посаді майстра підземного ремонту свердловин в цеху капітального і підземного ремонту свердловин.

На виконання вказаного вище рішення суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області призначено пенсію позивачу з 12.04.2021.

27.04.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідок № 08/26-3, 08-27-3, № 08/47-п від 30.01.2020 про суми заробітної плати, що враховуються при призначенні пенсії, зокрема за періоди роботи із 1987 по 1993 роки включно на підприємстві ООО Нефтяної компанії "Лукойл-Комі".

Рішенням Відділу перерахунків пенсій №2 Управління пенсійного забезпечення Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області №45 від 01.05.2023 позивачу відмовлено у такому перерахунку пенсії.

Рішення обґрунтоване тим, що оскільки позивачем не надано первинних документів, а також неможливо здійснити перевірку довідок про заробітну плату у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти держави Україна, зарахування періоду з 01.05.1987 по 28.03.1993 до заробітної плати « 0,00» призводить до зменшення коефіцієнта заробітної плати ОСОБА_1 і відповідно до зменшення розміру його пенсії.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача щодо перерахунку пенсії за віком, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи даний спір суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальній страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (до 01 січня 2004 року).

Статтею 8 Закону № 1058-IV встановлено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

Положеннями статті 1 Закону № 1058-IV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із статтею 20 частиною 1 Закону № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Відповідно до статті 20 частини 10 Закону № 1058-IV якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (стаття 20 частина 12 Закону №1058-IV).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно із статтею 4 частиною 2 Закону № 1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 10 частина 2 Закону України "Про зайнятість населення").

До 1991 року Україна входила до складу СРСР, тому деякі положення чинного законодавства досі спираються на норми, прописані ще в радянські часи.

Зокрема, була укладена Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода). Її підписантами свого часу стали 13 країн: Білорусь, Вірменія, Казахстан, Киргизстан, Молдова, росія, Таджикистан, Туркменістан, Україна, Узбекистан.

Відповідно до статті 1 Угоди, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Статтею 7 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі - Угода від 14.01.1993), яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Згідно із абзацами 2, 3 статтею 6 Угоди від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Зі змісту наведених положень Угоди від 14.01.1993 суд дійшов висновку, що її положення розповсюджуються також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних і з їх перерахунком. Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві зареєстрованому на території російської федерації після 13 березня 1992 року, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в російській федерації. Тобто існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Таким чином, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.

Крім того, відповідно до статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, які входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Статтею 4 частиною 2 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, ратифікованої Законом України від 11 липня 1995 року №290/95-ВР, визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Отже, обчислення стажу роботи позивача який здобутий на території росії здійснюється згідно з законодавством російської федерації, на території якої у спірний період відбувалась трудова діяльність позивача.

Сторонами не заперечується, що позивач досяг пенсійного віку та має необхідний для призначення пенсії стаж. У даному випадку, судовим рішенням по справі № 380/8381/21 від 22.11.2021, яке набрало законної сили, підтверджений період роботи з 09.05.1987 по 15.05.1989, коли позивач працював оператором по підземному ремонту свердловин 4 розряду на виробництві по добуванні нафти, газу і газового конденсату в Нафтопереробному управлінні «Усинскнефть» об`єднання «Коминефть», визначені у трудовій книжці та у довідках. Крім цього відповідач вказує, що через ненадання позивачем первинних документів, зарахування періоду з 01.05.1987 по 28.03.1993 до заробітної плати призводить до зменшення коефіцієнта заробітної плати і відповідно до зменшення розмірі пенсії.

Таким чином, спірним в межах даної справи є врахування періоду з 01.05.1987 по 28.03.1993 із врахуванням заробітної плати визначеної у відповідних довідках № 08/26-3, 08-27-3, № 08/47-п від 30.01.2020, що враховуються при призначенні пенсії.

Надаючи оцінку доводам сторін з приводу спірних правовідносин суд керувався таким.

Як передбачено статтею 62 Закону України Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № ПО, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Архівними довідками № 08/26-3, 08-27-3, № 08/47-п від 30.01.2020 підтверджується нарахування та виплата ОСОБА_1 заробітної плати за період з травня 1987 року по травень 1989 року та з травня 1989 року по березень 1993 року. При цьому, у довідці наявна примітка, що «підстава: особові рахунки по заробітній платі за 1987-1993 роки».

Крім цього в довідках зазначено, що до 01.01.1991 відбувались сплати до Фонду соціального страхування, а з 01.01.1991 до Пенсійного фонду.

Отже, архівними довідками нафтової компанії «ЛУКОЙЛ» підтверджується робота позивача та отримання ним заробітної плати.

Матеріалами справи підтверджується, що одночасно із заявою про перерахунок пенсії позивачем були надані ГУ ПФУ в Львівській області вище вказані довідки про заробітну плату.

У свою чергу, положеннями ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що позивачем 27.04.2023 подано заяву щодо проведення перерахунку пенсії «зміна періодів 60 до 01.07.2000».

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини (абзац четвертий частини першої статті 40 Закону № 1058-IV).

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абзац п`ятий частини першої статті 40 Закону № 1058-IV).

На підставі частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно із пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифруванням виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Слід додати, що відповідно до частини першої статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Згідно з частини 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також у необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інші відомості, передбачені законодавством для визначення права на пенсію.

З аналізу вищенаведених законів вбачається, що правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія.

Отже, у разі сумніву в розмірі заробітної платні, яка враховується при обчисленні пенсії, орган ПФУ має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.11.2019 у справі № 352/819/16-а.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17.07.2019 у справі №144/669/17 та від 20.03.2019 у справі №688/947/17, згідно з якою, несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

Оскільки зловживань з боку позивача не встановлено, враховуючи те, що наявні архівні довідки нафтової компанії «ЛУКОЙЛ» для обчислення пенсії містять всі необхідні відомості, беручи до уваги те, що в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не надано доказів недостовірності внесених у довідки показників заробітної плати, відповідачем не надано до суду інших розрахунків сум заробітної плати позивача за спірний період, а тому підстав для не врахування у розрахунок пенсії даних заробітної плати, зазначених у архівних довідках нафтової компанії «ЛУКОЙЛ», немає.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі "Ковач проти України" від 07 лютого 2008 року, пункт 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, пункт 50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, пункт 54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави несплати страхувальником страхових внесків, а також неможливості проведення перевірки відповідності змісту довідок про заробітну плату для обчислення пенсії первинними документами, оскільки такі документи знаходяться на території рф, містить формальний підхід, не відповідає принципу верховенства права та порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей про заробітну плату не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного права на пенсійне забезпечення.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Також згідно із позицією Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Частиною 1 статті 44 Закону № 1058-IV встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Частиною 4 стаття 45 Закону № 1058-IV встановлено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Отже, оскільки позивачем заяву про перерахунок пенсії подано 27.04.2023, тобто після 15 числа, то перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідач повинен вчинити з 01.05.2023.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу перерахунків пенсій №2 Управління пенсійного забезпечення Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 01.05.2023 року № 45 щодо призначення ОСОБА_1 пенсії в частині неврахування довідок № 08/26-з, 08-27-з від 30.01.2020, що враховуються при призначенні пенсії, зокрема за періоди роботи із 1987 по 1993 роки включно на підприємстві ООО нафтової компанії «Лукойл-Комі».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79000, Львівська область, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з врахувати довідок № 08/26-3, 08-27-3 від 30.01.2020 про суми заробітної плати за періоди роботи із 1987 по 1993 роки включно на підприємстві ООО нафтової компанії «Лукойл-Комі» з 01.05.2023 та з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан