Справа № 500/717/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 500/717/23 пров. № А/857/12314/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року (головуючий суддя Мартиць О.І., м. Тернопіль) по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Приватне мале підприємство «Лотос» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Приватне мале підприємство «Лотос» звернулося в суд першої інстанції з позовом до Львівської митниці у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/100025/2 від 29.11.2022.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/100025/2 від 29.11.2022.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати таке і постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що під час здійснення митного контролю, митний орган зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів не лише шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, а також зобов`язаний здійснювати контроль наявності в поданих декларантом документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, як було зазначено, ч. 2 ст. 58 МК України визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Під час здійснення контролю наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості та було виявлено наступне: - відповідно до умов поставки CFR Klaipeda LT (порт) транспортування товару із Аргентини здійснювалося морськими шляхом. Проте, до митного оформлення коносамент не подавався;

- згідно заявлених умов поставки до митної вартості додаються транспортні витрати з Клайпеди (Литва) до кордону України Ягодин, проте у рахунку на транспортні витрати вказано витрати від м. Шауляй (Литва) Ягодин. Різниця у відстані між даними містами становить 179 км. Також рахунок на транспортування № Т22-000563 не містить усіх статей витрат, а саме: вивантаження контейнера з судна, перевантаження вмісту контейнера у вантажівку, здійснення портових формальностей та оформлення транзитних документів.

Рахунок фактура на перевезення № Т22-000563 містить посилання на договір на перевезення № 31-2020 від 08.01.2020, проте до митного оформлення даний договір не подавався.

Відповідно до умов поставки Інкотермс CFR (Cost and Freight) (вартість фрахту) означає, що продавець оплачує поставку товару на борт судна, витрати на експорт.

Особливості поставки на умовах CFR полягають в тому, що покупець приймає ризики, як тільки контейнер опиниться на борту судна, проте не несе витрат, доки вантаж не прибуде до порту призначення.

Таким чином, витрати на транспортування вантажу на умовах CFR продавець несе лише ті, які необхідні для доставки до порту призначення.

В той же час, з моменту доставки вантажу в порт призначення усі витрати несе покупець, зокрема і вивантаження товару з порту призначення та подальше перевезення

Враховуючи те, що витрати на транспортування товарів (п. 5) ч. 10 ст. 58 МКУ), витрати на навантаження (п.6) ч. 10 ст. 58 МКУ) є складовими митної вартості товарів, проте, декларантом на підтвердження таких витрат подано лише рахунок на оплату № Т22-000563 від 25.11.2022 та довідку про транспортні витрати від 25.11.2022 з яких вбачається, що витрати на перевезення від м. Шауляй (Литва) Ягодин складають 50 000,00 грн. із врахуванням навантажувально - розвантажувальних робіт, відтак, складові митної вартості як вартість вивантаження вантажу з порту призначення Klaipeda та вартість його перевезення з порту (Klaipeda) до м. Шауляй, не були документально підтвердженні.

В той же час, апелянт зазначає, що долучений до позовної заяви договір на транспортно-експедиційні послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № від 24.06.2022, передбачає обов`язок перевізника лише подання транспортного засобу під завантаження, в той час як довідці про транспортні витрати від 25.11.2022 зазначено, що у вартість перевезення включено також навантажувально-розвантажувальні роботи.

Також, зазначає, що в зв`язку із неподанням декларантом позивача договору на перевезення, та з огляду на відсутність у довідці про транспортні витрати від 25.11.2022 інформації про страхування вантажу, що є також складовою митної вартості (п. 7 ч. 10 ст. 58 МКУ), відтак, перевірити відомості щодо страхування товару та необхідності включення таких витрат у заявленій декларантом митній вартості не видалось можливим.

Такими чином, відповідно до ч. 2 ст. 58 МКУ відсутність хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні унеможливлює застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту).

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання договору №09062021 від 09.06.2021 згідно з рахунком-фактурою №0014-00004971 від 04.10.2022 позивачем на митну територію України ввезено товари: філе хека морської заморозки, розмір 120-24 г, вага нетто-9310,00 кг (Merluccius hubbsi), країна виробництва - Аргентина.

28.11.2022 уповноваженою особою позивача подано до митного оформлення МД типу ІМ40ДЕ №22UA23U9.

До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи: CMR №б/н від 24.11.2022; Специфікація щодо завантаження згідно рахунку №0014-00004971; Проформа №00007559 від 05.09.2022; Рахунок №0014-00004971 від 04.10.2022; прайс-лист №ОР 12.792 від 04.10.2022; Пакувальний лист від 04.10.2022; Сертифікат якості №ОР 12.792 від 01.10.2022; Експортна декларація виробника №ОР 12.792 від 01.10.2022; сертифікат походження №3872 від 12.10.2022; ветеринарний сертифікат для продуктів тваринного походження та кормів, що транспортуються з третіх країн чи Європейського Союзу до України через Литовську Республіку з перезавантаженням/тимчасовим зберіганням у Литовській Республіці №LT0316761/67 від 24.11.2022; ветеринарний сертифікат для продуктів тваринного походження та кормів, що транспортуються з третіх країн чи Європейського Союзу до України через Литовську Республіку з перезавантаженням/тимчасовим зберіганням у Литовській Республіці №LT0316762/68 від 24.11.2022; експортна декларація країни відправлення 22LTLC0100ЕК2СЗ BF1 від 24.11.2022; договір на транспортно-експедиційні послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № від 24.06.2022; довідка про транспортні витрати №б/н від 25.11.2022; рахунок на оплату №Т22-000563 від 25.11.2022; договір №09062021 продажу і поставки товару від 09.06.2021; додаткова угода №2 від 04.10.2022 до Договору №09062021 від 09.06.2021; лист від Відправника б/н від 04.10.2022; платіжне доручення №10 від 15.09.2022; свіфт від 31.10.2022.

За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2022/100025/2 від 29.11.2022, у гр. 33 якого зазначено: «Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: -подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час розгляду документів було виявлено наступне: згідно заявлених умов поставки до митної вартості додаються транспортні витрати з Клайпеди (Литва) до кордону України - Ягодин, проте у рахунку на транспортні витрати вказано витрати від м. Шауляй Литва - Ягодин. Різниця у відстані між даними містами становить 179 км. У автотранспортній накладній відсутні відмітки перевізника, та не надано договір на перевезення. Відповідно до положень Інкотермс -2010, термін CFR (... Costand freight) вартість та фрахт (... назва порту призначення) означає, що продавець оплачує перевезення вантажу до вказаного порту призначення.

Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Не надано відомості про складові митної вартості - портовий збір та навантаження. У рахунку-фактурі зазначено 50% передоплати, а платіжний документ, подання якого є обов`язковою умовою (ст. 53 МКУ) не надано. Додатково наданий прайс-лист має суб`єктивний характер оскільки стосується даної конкретної поставки, таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. У декларації країни відправлення числове значення митної вартості товару не відповідає заявленому у ЕМД, тобто становить 102881,7251 дол. США, проти 96910,4000 дол. США. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Декларанту була скеровано вимога наступного змісту: Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, переклади документів відповідно до вимог ст.254 МКУ. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу декларантом надіслано: Прайс-лист має адресний характер і не можу бути використаний в якості цінової пропозиції у звичайній торгівельній практиці для широкого кола осіб; та декларація країни відправлення. Інших документів згідно вимоги не надано. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МКУ, заявлену митну вартість не визнано. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД: Тов. 3. від 24.11.22. №UA209170/2022/93429 рівень митної вартості 4,9 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.»

Постановляючи рішення суд першої інстанції правильно врахував, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Як визначено частинами першою, другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У пункті 2 частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Тому, суд слушно зауважив, що праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

З огляду на наведене вище, суд першої інстанції правильно зазначив, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Перелік витрат, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначено у частині десятій статті 58 МК України.

Як обумовлено частиною третьою статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами, встановленими частинами четвертою-восьмою статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що декларант позивача для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару подав до митного органу ряд документів та застосував перший метод визначення митної вартості - за ціною договору.

Дослідивши подані декларантом згідно із частиною другою статті 53 МК України наявні у нього документи, які подавалися із митними деклараціями, а також додатково подані документи, суд першої інстанції вірно вважав, що такі документально підтверджують складові митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості є безпідставними.

Згідно рахунку №0014-00004971 від 04.10.2022 оплата за поставлений товар повинна бути здійснена таким чином: 50% - передоплата, 50%- після отримання документів, що вказано у даному рахунку та проформі №00007559 від 05.09.2022.

На день митного оформлення імпортованого товару, останній було оплачено позивачем в повному обсязі: платіжне доручення №10 від 15.09.2022 (на суму 61250,00 дол. США) та свіфт від 31.10.2022 (на суму 58718,40 дол. США) було надано митному органу, однак не взято до уваги. Загальна сума сплачених коштів за товар становить 119968,40 дол. США (повна оплата товару).

Суд першої інстанції у даній спірній ситуації правильно зауважив, що платіжний документ не є тим достовірним доказом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару, оскільки банківське платіжне доручення свідчить про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчить про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із платіжного банківського документа та митною вартістю товару немає. Його неподання декларантом з об`єктивних причин не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Основними документами, в яких зазначається вартість товару є: проформа №00007559 від 05.09.2022; рахунок фактура №0014-00004971 від 04.10.2022, прайс-лист б/н від 27.10.2022; додаткова угода №2 від 04.10.2022 до Договору №09062021 від 09.06.2021; експортна декларація країни відправлення 22LTLC0100EK2C3BF1 від 24.11.2022; лист Відправника від 04.10.2022.

Стосовно підстави коригування митної вартості товару, а саме що наданий прайс-лист має адресний характер, суд першої інстанції зазначив, що у наданому прайс-листі немає конкретного адресата, також чітко зазначено термін дії такої пропозиції (04.10.2022 до 05.11.2022).

Разом із тим, для підтвердження ціни, як «дійсної вартості» товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, контролюючим органом можуть бути запитані у декларанта каталоги, специфікації, прейскуранти /прайс-листа) виробника товару, в яких пропозиція продавця адресована необмеженому колу покупців. Каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листа продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару.

Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації, чи вимог до її складання чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій не передбачено.

Для додаткового підтвердження правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару до митного оформлення було подано прайс-лист від 04.10.2022, яким чітко визначено вартість товару: 1 кг філе хека мороженого, розмір 120-240 г вартує 4,50 дол. США.

Суд правильно вважав необґрунтованими сумніви митного органу щодо вартості транспортних послуг, оскільки декларантом крім договору на транспортно-експедиційні послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № від 24.06.2022 було подано:

- довідку про транспортні витрата від 25.11.2022, що підтверджує вартість транспортування до кордону 50000,00 грн (м. Шауляй, Литва - м/п Ягодин, Україна) та по території України 14000,00 грн (м/п Ягодин, Волинська обл. - м. Тернопіль, Україна); 1000,00 грн - експедиційні послуги по території України;

- рахунок на оплату №Т22-000563 від 25.11.2022, який згідно п.4.1. Договору № від 24.06.2022 має бути оплачено в безготівковій формі протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту виконання перевезення.

Суд першої інстанції вірно вважав, що не заслуговують на увагу доводи митного органу, що вартість товару в митній декларації країни відправлення №22LTLC0100EK2C3BF1 від 24.11.2022 не відповідає заявленому у ЕМД тобто становить 102881,7251 дол. США, проти 96910,40 дол. США.

Так експортна декларація ЕХ-1 це митний документ, що підтверджує експорт товарів з країн Європейського Союзу законність вивезення продукції з країни-експортера і ввезення в країну - імпортер.

Декларантом було надано митну декларацію країни відправлення №22LTLC0100EK2C3BF1 від 24.11.2022, яка давала змогу ідентифікувати імпортований товар та підтвердити законність доставки товару.

При цьому, що вартість поставленого товару у даній декларації вказана у валюті Євро, а не в доларах США, як зазначає у спірному рішенні митний орган.

Відповідач приймаючи рішення про коригування заявленої митної вартості використав джерелом інформації для коригування митної вартості МД Тов. 3. №UA209170/2022/93429 від 24.11.2022, де вартість даного виду товару становить 4,9 дол. США за кг. Однак, це не є та не може бути самостійною підставою для підвищення митної вартості товарів відповідно до вимог Митного кодексу України, оскільки ці відомості мають допоміжний інформаційний характер, а отже не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів.

Верховний Суд у постановах від 14.08.2018 у справі №820/9195/15, від 28.08.2018 у справі №810/3879/17, від 21.12.2018 у справі №815/1670/17 вказав, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

У постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №815/2162/17 зазначено про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі №810/2749/16 зазначив, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

За таких обставин, суд вірно вважав, що відповідач не довів необхідність витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості за обраним декларантом методом її визначення.

Згідно з пунктами 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товару, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товару із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Також, суд врахував, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості, його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року по справі № 500/717/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. І. Мікула
А. Р. Курилець