Справа № 640/27570/21
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Кузьмишиної О.М., Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" до Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, третя особа: Акціонерне товариство "Харківобленерго" про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківводоканал" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, третя особа: Акціонерне товариство "Харківобленерго", в якому просило:

- визнати протиправним та нечинним пункт 3 частини 1 Постанови НКРЕКП від 25.08.2021 р. №1430 "Про внесення змін до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії" з моменту набрання чинності даною постановою;

- визнати протиправною та нечинною Постанову НКРЕКП від 25.08.2021 р. №1431 "Про визнання такою, що втратила чинність, постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13 серпня 1998 року №1052" з моменту набрання чинності даною постановою.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та нечинним підпункт 3 пункту 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 25.08.2021 р. №1430 "Про внесення змін до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії".

Визнано протиправною та нечинною постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 25.08.2021 р. №1431 "Про визнання такою, що втратила чинність, постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13 серпня 1998 року №1052".

Позов в іншій частині залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі Національна Комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

08 вересня 2023 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Постановою НКРЕКП "Про затвердження Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії" від 05.10.2018 р. №1175 затверджено Порядок встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії.

У подальшому, постановою НКРЕКП "Про внесення змін до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії" від 25.08.2021 р. №1430 внесено до Порядку №1175 зміни, зокрема, згідно з п. 3 ч. 1 вказаної постанови:

"3) у главі 8:

у пункті 8.1:

після абзацу першого доповнити трьома новими абзацами такого змісту:

"Споживачі, які отримують електричну енергію від оператора системи розподілу на межі балансової належності номінальною напругою 27,5 кВ та вище, а також споживачі, приєднані до шин електростанцій (за винятком суб`єктів господарювання, що виробляють електричну енергію з альтернативних джерел, а саме з енергії сонячного випромінювання, біогазу, біомаси, енергії вітру та мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), відносяться до 1 класу напруги.

Споживачі, які отримують електричну енергію від оператора системи розподілу на межі балансової належності номінальною напругою нижче 27,5 кВ, відносяться до 2 класу напруги.

Клас напруги встановлюється споживачу окремо за кожною межею балансової належності.".

У зв`язку з цим абзаци другий та третій вважати відповідно абзацами п`ятим та шостим;

в абзаці п`ятому слова "на відповідному класі" замінити знаком та словами ", віднесених до відповідного класу";

абзац перший пункту 8.2 викласти в такій редакції:

"8.2. Віднесення умовних одиниць енергетичного обладнання до 1 або 2 класу напруги здійснюється таким чином:".

Разом з тим, постановою НКРЕКП "Про Порядок визначення класів споживачів" від 13.08.1998 р. №1052 затверджено Порядок визначення класів споживачів, диференційованих за ступенями напруги на межі балансового розподілу електропостачальних систем.

Постановою НКРЕКП "Про внесення змін до Порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги" від 06.09.2019 р. №1825 внесено до Порядку №1052 зміни.

При цьому, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2020 р., залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2020 р., в адміністративній справі 640/17591/19 за позовом КП "Харківводоканал" до НКРЕКП, треті особи - Асоціація "Укрводоканалекологія" та АТ "Харківобленерго", про визнання протиправним та нечинним абз. 6 п.п. 2 п. 1 постанови від 06.09.2019 р. №1825 позов задоволено повністю, визнано протиправним та нечинним абзац 6 підпункту 2 пункту 1 постанови від 06.09.2019 р. №1825 "Про внесення змін до Порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги" щодо виключення пп. 4 пп. 3 п. 3 Порядку №1052.

У подальшому, постановою НКРЕКП "Про визнання такою, що втратила чинність, постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13 серпня 1998 року № 1052" від 25.08.2021 р. №1431 визнано такою, що втратила чинність, постанову Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.08.1998 р. №1052 "Про Порядок визначення класів споживачів" (із змінами).

На думку позивача, пункт 3 частини 1 постанови НКРЕКП від 25.08.2021 р. №1430 та постанова НКРЕКП від 25.08.2021 р. №1431 прийняті в порушення обов`язкових до виконання норм Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 22.09.2016 р. №1540-VIII (далі - Закон №1540-VIII) та без врахування інтересів і забезпечення балансу діяльності підприємств, які здійснюють соціально значимі функції життєзабезпечення міст та обласних центрів - надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, в умовах штучного збільшення ціни на послуги з розподілу електричної енергії, що і стало підставою для звернення з даним позовом.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначені Законом №1540-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №1540-VIII, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону №1540-VIII, Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Правові та організаційні засади реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності визначені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" від 11.09.2003 р. №1160-IV (далі - Закон №1160-IV).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону №1160-IV, дія цього Закону не поширюється на здійснення регуляторної діяльності, пов`язаної з прийняттям, зокрема, актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 15 Закону №1540-VIII, підготовка проектів рішень Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів відповідно до Закону №1160-IV, здійснюється у порядку, визначеному цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.04.2021 р. на офіційному веб-сайті НКРЕКП було розміщено оголошення, що 28.04.2021 р. відбудеться засідання НКРЕКП у формі відкритого слухання щодо питань порядку денного, до якого включено, зокрема, питання схвалення проєкту рішення, що має ознаки регуляторного акта, - постанови НКРЕКП "Про внесення змін до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії".

У подальшому, 28.04.2021 р. на офіційному веб-сайті НКРЕКП було розміщено оголошення, що 05.05.2021 р. відбудеться засідання НКРЕКП з приводу вказаного вище питання, а 05.05.2021 р., що засідання відбудеться 12.05.2021 р.

Згідно протоколу №34 засідання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яке проводилося у формі відкритого слухання 12.05.2021 р., схвалено проєкт рішення, що має ознаки регуляторного акта, - постанову НКРЕКП "Про внесення змін до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії", а також доручено Департаменту із регулювання відносин у сфері енергетики розмістити зазначений проєкт постанови на офіційному веб-сайті НКРЕКП, забезпечити проведення відкритого обговорення зазначеного проєкту постанови НКРЕКП.

Проєктом постанови "Про внесення змін до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії", між іншим, було запропоновано внести зміни щодо визначення класів споживачів без врахування критеріїв, за якими КП "Харківводоканал" відноситься до споживачів електроенергії 1 класу напруги (пп. 3 п. 1 Проекту постанови).

У зв`язку із зазначеним, КП "Харківводоканал" направило листом від 01.06.2021 р. №01-01-23/2661-2 для розгляду та врахування Зауваження та пропозиції до вказаного вище проєкту, а також пропонувало доповнити п. 8.1 Проєкту постанови текстом наступного змісту "споживачі, які є промисловими підприємствами, що збільшили обсяг річного споживання більш ніж утричі порівняно з 2008 роком або ввели нові виробничі потужності після 2008 року, та місячне споживання яких складає понад 20 млн кВт-год на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу".

Однак, згідно Таблиці узгоджених позицій до проєкту, вказані вище пропозиції КП "Харківводоканал" не були враховані Регулятором.

13.07.2021 р. проведено відкриті обговорення проєкту рішення, що має ознаки регуляторного акта, постанови НКРЕКП "Про внесення змін до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії", за результатами яких складено протокол №78-п/2021 від 13.07.2021 р.

Проте, пропозиції щодо неможливості виключення зі складу споживачів, які відносяться до I класу, промислових підприємств, що збільшили обсяг річного споживання більш ніж утричі порівняно з 2008 роком або ввели нові виробничі потужності після 2008 року, та місячне споживання яких складає понад 20 млн кВт-год на технологічні потреби виробництва, були відхилені з тих мотивів, що "формування тарифів на розподіл електричної енергії по класам напруги має здійснюватися на основі фізико-технічних аспектів процесу розподілу електричної енергії користувачам".

В подальшому НКРЕКП 25.08.2021 р. була прийнята постанова №1430, яка набула чинності з 01.01.2022.

Суд апеляційної інстанції підтримує позицію суду першої інстанції, що НКРЕКП, як Регулятором, не було враховано пояснення, які доводять необхідність прийняття регуляторного акту, зокрема, відсутність негативного впливу на інтереси держави, інших осіб та суб`єктів господарювання.

Так, в Аналізі регуляторного впливу Регулятором зазначено, що вплив на інтереси держави відсутній, щодо інтересів громадян - оскаржувана постанова призведе до збільшення тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення, зокрема, споживачів КП "Харківводоканал", а щодо інтересів суб`єктів господарювання - за обсяг спожитої електричної енергії при її розподілі мережами 2 класу напруги відповідні споживачі, зокрема, ПРАТ "ММК ім. Ілліча" будуть розраховуватись по тарифу 2 класу напруги.

При цьому, як зазначив позивач, що не заперечувалось відповідачем, застосування до КП "Харківводоканал" тарифів на електричну енергію за 2 класом напруги збільшить витрати на централізоване водопостачання та водовідведення приблизно на 155,0 млн. грн. на рік. При цьому, тарифи на централізоване водопостачання для населення, бюджетних установ та юридичних осіб м. Харкова збільшаться на 6,2%, а для підприємств водопровідно-каналізаційного господарства Харківської області (м. Лозова, Чугуїв, Первомайський та ін.) на 10,7%. Тарифи на централізоване водовідведення, відповідно, збільшаться на 3,6% та 7,1%. Збільшення вартості послуг централізованого водопостачання та водовідведення призведе до необхідності збільшення кошторисів бюджетних установ, та, відповідно, до збільшення видатків з бюджету, у тому числі збільшить навантаженість на цільові фонди з подання пільг та субсидій.

У постановах Верховний Суд у справі №922/4198/17 від 28.11.2018 та у справі №922/1545/18 від 28.05.2019 встановив, що КП "Харківводоканал" відповідає вимогам споживача напруги 1-го класу у контексті вимог пп.4 пп.3.1 п.3 Порядку №1052.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, доцільно буде наголосити на висновках Верховного Суду, які викладені у постанові від 26.11.2019 по справі №922/643/19. Так, предметом касаційного розгляду було питання можливості застосування положень Порядку №1052 до правовідносин з розподілу електричної енергії за січень 2019 року. У цій справі АТ "Харківобленерго" тотожним чином наполягало на тому, що клас напруги споживача можливо застосовувати лише до правовідносин з "постачання" електричної енергії, а не до "розподілу".

Зокрема суд наголосив на такому:

"4.7. Ураховуючи, що правовідносини з постачання електроенергії регулює держава, при визначенні класу споживача електричної енергії застосовуються критерії, прямо визначені державним регулятором у відповідному Порядку, незалежно від того, який клас напруги погоджено сторонами у відповідному договорі, та від дати такого погодження.

4.8. Отже, для правильного вирішення цього спору судам насамперед необхідно було установити, чи є позивач (КП "Харківводоканал") промисловим підприємством, а якщо так, то чи збільшив він обсяг річного споживання більш ніж утричі порівняно з 2008 роком або ввів нові виробничі потужності після 2008 року, а також чи становить місячне споживання такого промислового підприємства понад 20 млн кВт/год на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачеві.

4.9. Колегія суддів також звертає увагу, що постановою Верховного Суду від 28.11.2018 залишено без змін постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.08.2018 у справі №922/4198/17, якою змінено рішення місцевого суду в частині періоду заявлених позовних вимог КП "Харківводоканал" про зобов`язання АТ "Харківобленерго" здійснити перерахунок вартості спожитої КП "Харківводоканал" електричної енергії відповідно до договору від 07.05.2004 №4 шляхом застосування тарифів 1 класу напруги за всіма точками продажу незалежно від ступенів напруги.

Так, Верховний Суд (справа №922/4198/17) погодився із висновком судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для задоволення позову КП "Харківводоканал" у зв`язку зі встановленням обставин щодо відповідності КП "Харківводоканал" 1 класу споживачів, а отже неправомірності застосування АТ "Харківобленерго" у рахунках за спірний період (листопад 2014 -жовтень 2017 років) тарифів для 2 класу напруги.

Отже, при прийнятті НКРЕКП постанови від 25.08.2021 р. №1430, за якою КП "Харківводоканал" втрачає можливість, в умовах, коли рішеннями судів такі дії визнані неправомірними та необґрунтованими, розраховуватися за отримані послуги з розподілу електричної енергії за тарифами, встановленими для споживачів І класу напруги, Регулятор порушив передбачені нормами чинного законодавства принципи збалансованості та ефективності регуляторної політики, а також регуляторну процедуру, що негативно вплинуло на права та інтереси позивача та його споживачів.

При цьому, Регулятором на засіданні 25.08.2021 р. також був прийнятий ще один регуляторний акт - постанова №1431, якою, як вже зазначалось вище, постанову №1052 визнано такою, що втратила чинність з 01.01.2022 р. При цьому, ані оприлюднення відповідного проєкту з обов`язковим наданням Аналізу регуляторного впливу, ані його відкрите обговорення НКРЕКП не були проведені, протилежного відповідачем не доведено.

Недотримання передбаченої законом процедури прийняття регуляторного акту з боку НКРЕКП унеможливило реалізацію КП "Харківводоканал" права щодо участі в обговоренні проєкту даної постанови.

Недотримання процедури підготовки та прийняття регуляторного акту, передбаченої ст.ст. 15, 16 Закону №1540-VIII, є недопустимими та такими, що порушили права та інтереси КП "Харківводоканал" як учасника відносин, що регулюються Постановою №1052.

Як вже зазначалось вище, основна мета діяльності НКРЕКП як регулятора комунального та енергетичного сектору полягає у забезпеченні та підтриманні балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави (ч. 1 ст. 3 Закону №1540-VIII).

Таким чином, надаючи юридичну оцінку рішенню НКРЕКП (щодо визначення споживачів 1 класу напруги без врахування запропонованого позивачем критерію), слід констатувати, що мета Регулятора, за для якої він створений та функціонує, очевидно не досягнута, оскільки відсутній баланс між інтересами сектору водопостачання та водовідведення та сектору енергопостачання, адже фактично за рахунок комунальних підприємств та їх споживачів (населення, бюджетних установ та ін.) матиме місце штучне збільшення доходів підприємств енергетичного сектору.

Всі ці обставини свідчать про порушення принципів та основної мети діяльності НКРЕКП як регулятора комунального та енергетичного сектору стосовно забезпечення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання і держави.

З огляду на зазначене, колегія апеляційного суду підтримує висновок Окружного адміністративного суду міста Києва, що НКРЕКП, приймаючи постанову від 25.08.2021 р. №1430, діяла непослідовно, тим самим фактично переклала тягар своєї помилки на споживачів електричної енергії, які є промисловими та збільшили обсяг річного споживання більш ніж утричі порівняно з 2008 роком або ввели нові виробничі потужності після 2008 року, та місячне споживання електричної енергії яких складає понад 20 млн кВтгод.

Вказане прямо суперечить принципу "належного урядування", який викладений у п. 71 рішення Європейського суду з прав людини "Рисовський проти України" та положенням п. 3.1 рішення Конституційного Суду України від 29.06.2010 р. №17-рп/2010, які об`єднані єдиним висновком: "....Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу".

Наведені обставини доводять факт непослідовної та суперечливої поведінки Регулятора, яка негативно впливає не тільки на права та інтереси КП "Харківводоканал", а й на інтереси держави, а також спричиняє додаткове фінансове навантаження на споживачів послуг централізованого водопостачання та водовідведення, перш за все - населення. Це прямо суперечить Доктрині venire contra faktum proprium, яка застосовується у судовій практиці Верховного Суду та передбачає "заборону суперечливої поведінки" як запобіжника зловживання правом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підпункт 3 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.08.2021 р. №1430 та постанова НКРЕКП від 25.08.2021 р. №1431 є протиправними, а тому підлягають визнанню нечинними.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Кузьмишина О.М.

Суддя Чаку Є.В.