Справа № 240/2324/23
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
08 листопада 2023 року м. Житомир справа № 240/2324/23
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у переведені з 20.05.2022 ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до п.10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ з урахуванням довідок про заробітну плату №03-139/2 від 19.05.2022 та №03-139/3 від 19.05.2022;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві перевести з 20.05.2022 ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до п.10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ з урахуванням довідок про заробітну плату №03-139/2 від 19.05.2022 та №03-139/3 від 19.05.2022.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідачами протиправно відмовлено їй у переведенні на пенсію державного службовця з підстав неперебування на посаді державної служби станом на 01.05.2016 та відсутності необхідного стажу на державній службі станом на вказану дату. Наголошує, що має право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", а тому прийняте відповідачами рішення про відмову у призначенні пенсії на підставі вказаного Закону є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 01.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві.
20.05.2022 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві з заявою та додатковими документами щодо переходу на інший вид пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
З рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 25.05.2022 вбачається, що відповідач відмовив у переведенні на пенсію за Законом України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ.
Позивач вважає таке рішення протиправним, тому звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За змістом ч.1 ст.9, ч.1 ст.10 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно з абзацом третім ч.1 ст.26 Закону №1058-IV право на пенсію за віком мають жінки за наявності відповідного страхового стажу після досягнення ними 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.
Відповідно до ч.3 ст.45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Разом з тим, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Отже, з аналізу наведених вище правових норм вбачається, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі №687/545/17.
Разом з тим, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", у зв`язку з недостатністю 20-річного стажу.
Заперечуючи проти позову, відповідачі вважають, що періоди роботи позивача в органах місцевого самоврядування не можуть бути зараховані до стажу державної служби.
Суд не погоджується з такими доводами, з огляду на таке.
Як вбачається з трудової книжки позивача НОМЕР_1 з 26.04.1996 по 21.12.2011 ОСОБА_1 працювала у Державному казначействі, з 27.12.2011 по 02.12.2014 позивач працювала у Головному управлінні Державного казначейства України, з 03.12.2014 по 30.05.2017 у Менжинській сільській раді Нікопольського району Дніпропетровської області (у подальшому перейменованій на Приміську), з 12.06.2017 по 14.01.2022 в Управлінні державної казначейської служби, на різних посадах, які відносяться до посад державного службовця та під час роботи їй присвоювались спеціальні звання та ранги (а.с.15-19).
Крім того, в матеріалах справи міститься довідка про заробітну плату ОСОБА_1 , видана Управлінням державної казначейської служби у Дарницькому районі м.Києва від 19.05.2022 №03-139/2 (а.с.12).
03.12.2014 ОСОБА_1 прийняла Присягу державного службовця (а.с.10).
Таким чином сукупний стаж служби позивача становить 25 років 08 місяців 03 дні станом на 2022 рік. Також, вказані записи містяться у трудовій книжці, що є основним доказом підтвердження відповідного стажу для призначення пенсії.
Стаття 1 Закону №3723-ХІІ визначала, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.
Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій (частина 2 статті 2 Закону №3723-XII).
Крім цього, абзацом тринадцятим пункту 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Відповідно до п.4 Порядку №229 до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
Суд звертає увагу, що як Порядок №283, так і чинний наразі Порядок №229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.
Необхідно врахувати, що пунктом 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
З трудової книжки позивача слідує, що вона з 03.12.2014 по 30.05.2017 працювала в Менжинській сільській раді Нікопольського району Дніпропетровської області (у подальшому перейменованій на Приміську) на посаді спеціаліста з бухгалтерського обліку та звітності - бухгалтера сільської ради. При цьому, 03.12.2014 вона склала присягу посадової особи місцевого самоврядування та на день прийняття Присяги мала 9 ранг державного службовця в межах 5 категорії (на звороті а.с.7).
Відповідно до ст.15 Закону України 07.06.2001 №2493-III "Про службу в органах місцевого самоврядування" (далі - Закон №2493-ІІІ) особам, які займають посади, віднесені до п`ятої категорії, може бути присвоєно 9, 8 і 7 ранг.
Таким чином, посада на якій позивач перебувала в органах місцевого самоврядування відноситься до 5 категорії посад державних службовців.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема у постановах від 13.05.2021 у справі №623/198/17 та від 29.09.2022 у справі №234/6967/17.
Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 за результатом розгляду справи №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889 положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону України "Про державну службу" №889 та пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" зараховується до стажу державної служби.
Зазначені обставини, на думку суду, вказують на безпідставність доводів відповідачів про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований, як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії держави службовця.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що займана позивачем посада у період роботи в Менжинській сільській раді Нікопольського району Дніпропетровської області (у подальшому перейменованій на Приміську) відповідно до статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", входить до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби.
Таким чином, стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на 01.05.2016 - день набрання чинності Законом України №889-VIII становив більше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Разом з тим, вирішуючи даний спір по суті, суд враховує те, що відповідачами у справі не ставиться під сумнів достовірність даних наведених в трудовій книжці позивача.
Оскільки на час набрання чинності Закону №889-VII, а саме станом на 01.05.2016 в силу перерахованих вище норм законодавства позивач працювала на посадах державної служби понад 20 років, а станом на день звернення до відповідача із заявою від 20.05.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" мала стаж державної служби понад 25 років та досягла необхідного пенсійного віку, відтак, суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії державного службовця за віком згідно з ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу".
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, приймаючи рішення від 25.05.2022 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з 20.05.2022 з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" діяло протиправно, з огляду на що суд вважає за необхідне визнати протиправним вказане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та скасувати його.
Аналогічні правові висновки висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 від 13.02.2019 та постанові Верховного Суду від 09.05.2023 у справі №560/928/20.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві перевести ОСОБА_1 з 20.05.2022 на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок про заробітну плату від 19.05.2022 №03-139/2 та №03-139/3, то суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до наведених норм органи Пенсійного фонду України призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії.
Питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого пенсійного органу.
Враховуючи те, що судом підтверджено право позивача на зарахування до стажу державної служби періоду роботи з 03.12.2014 по 30.05.2017, уповноважений орган на призначення пенсій - Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві зобов`язаний зарахувати до стажу державної служби позивача наведений період та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням наведених обставин, що і буде належним способом захисту порушеного права позивача.
Щодо врахування довідок про складові заробітної плати, то суд вважає, що вимоги у цій частині передчасні, оскільки відповідачем на виконання рішення суду не розглянуто заяву про переведення позивача з пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно до задоволених вимог, а саме: у сумі 536,80 грн з кожного.
Керуючись статтями 77, 139, 143, 243-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.05.2022 про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" з дати звернення з заявою з 20.05.2022, зарахувавши до стажу державної служби період роботи з 03.12.2014 по 30.05.2017 в органах місцевого самоврядування.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на користь ОСОБА_1 536,80 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 536,80 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін