Справа № 760/34004/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.,

суддів: Епель О.В.,

Мєзєнцева Є.І.,

при секретарі: Масловській К.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Київської митниці (далі - відповідач), в якому просив:

- скасувати постанову в справі про порушення митних правил №3926/10000/21 від 09.12.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 496 Митного кодексу України;

- закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч вимог ч. 1 ст. 498 та ст. 526 Митного кодексу України розгляд справи про порушення митних правил здійснювався за відсутності позивача, хоча останній прибув до приміщення Київської митниці для її розгляду, спірна постанова прийнята з порушенням п`ятнадцятиденного строку з моменту отримання протоколу про порушення митних правил посадовою особою митного органу, матеріали справи не містять будь-яких доказів вчинення порушення окрім протоколу, в якому зазначені виключно відомості з електронної бази даних, а також відповідачем не враховано, що розмитнення автомобіля здійснювалося сином позивача у відповідності до вимог абз. 2 п. 9-7 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 29.08.2023 позов задоволено повністю - скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення №3926/10000/21 від 09.12.2021 про порушення митних правил ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 469 МК України.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на момент ввезення транспортного засобу 17.07.2018 стаття 496 Митного кодексу України не містила частину четверту, то кваліфікація дій позивача за цим нормативним приписом при складанні протоколу про порушення митних правил є помилковою з огляду на ст. 58 Конституції України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та у задоволенні позовних вимог позивача до Київської митниці відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що передача транспортного засобу іншій особі відбулася під час дії норми ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, адже з наданого під час доставки автомобіля рахунку-фактури (договору купівлі-продажу) вбачається, покупцем автомобіля є ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , а датою переходу права володіння та користування є 10.04.2021.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції встановив, що 17.07.2018 ОСОБА_1 був ввезений на митну територію України в режимі транзиту транспортний засіб особистого користування марки Mercedes-Benz, моделі Е270, VІN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Указана інформація міститься в електронній базі даних АСМО «Інспектор» (а.с. 37), в якій також у графі «Примітки» зазначено, що громадянин із статтею 95 Митного кодексу України (далі - МК України) ознайомлений.

У подальшому, 05.10.2021, цей транспортний засіб надано для митного оформлення громадянином України ОСОБА_2 .

Матеріали справи свідчать, що 26.10.2021 старшим державним інспектором відділу митного оформлення №3 митного поста «Південний» Київської митниці Новіковою О.С. складено протокол про порушення митних правил №3926/10000/21 стосовно позивача за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України (а.с. 12-16). Указаний протокол було направлено на адресу позивача супровідним листом від 04.11.2021 №7.8-1/28.8/10/ 12594 (а.с. 11).

За результатами розгляду справи про порушення митних правил заступником начальника Київської митниці 09.12.2021 прийнято постанову в справі про порушення митних правил №3926/10000/21, якою визнано позивача винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн. (а.с. 7-9). Указана постанова була обґрунтована тим, що ОСОБА_1 передав без дозволу митного органу транспортний засіб марки Mercedes-Benz, моделі Е270 CDI, VІN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який ввезено на митну територію України у митному режимі транзиту, у користування особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України, чи не поміщувала його у митний режим транзит.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що матеріалами справи не підтверджується вчинення позивачем порушення, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 469 МК України, оскільки на час ввезення транспортного засобу 17.07.2018 відповідна норма у Митному кодексі України була відсутня.

З такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

Із змісту п. 60 ст. 4 МК України випливає, що транспортні засоби особистого користування -це наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Приписи ст. 90 МК України визначали транзит як митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту.

Частиною 5 статті 102 МК України передбачено, що для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму до закінчення визначеного строку транзиту митного органу призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту та митна декларація або інший документ.

За правилами ч. 5 ст. 255 МК України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

При цьому згідно ч. 5 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Згідно п. 3 розд. І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118 (далі - Правила №1118), транспортний засіб (далі - ТЗ) для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред`явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою. Уповноважена особа - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого власником товарів і транспортних засобів, наділена правом учиняти дії, пов`язані з пред`явленням цих товарів і транспортних засобів митним органам для митного контролю та митного оформлення при переміщенні їх через митний кордон України, або іншим чином розпоряджатися зазначеними товарами та транспортними засобами.

Відповідно до п. 4 розд. І Правил №1118 ТЗ, що переміщуються через митний кордон України громадянами, перебувають під митним контролем: при ввезенні з метою транзиту - з моменту перетину митного кордону України до вивезення за межі митної території України; при вивезенні для вільного обігу або тимчасово - з моменту пред`явлення митному органу до завершення митного оформлення та вивезення за межі митної території України.

За приписами пункту 7 розділу І Правил №1118 власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає (серед іншого) оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

Згідно п. 9 розд. І Правил №1118 транспортний засіб, на який відсутні документи, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження) не підлягає пропуску через митний кордон України.

Судовою колегією враховується, що 25.11.2018 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» від 08.11.2018 №2612-VIII, пунктом 7 якого статтю 469 МК України доповнено частиною 4 такого змісту - передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, законодавством забороняється здійснення передачі імпортованого транспортного засобу, який не пройшов митне оформлення, іншій особі, і саме за порушення такого нормативного правила законодавець передбачає відповідальність. При цьому, умовою, за якої не настає відповідальність за вказане порушення, є перебування у транспортному засобі особи, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту.

Як було встановлено раніше, матеріалами справи підтверджується, що 17.07.2018 позивачем був ввезений на митну територію України автомобіль для особистого користування в режимі транзиту та повинен бути доставленим у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 Митного кодексу України (а.с. 37).

Водночас, для митного оформлення 05.10.2021 автомобіль було надано іншою особою -громадянином України ОСОБА_2 - сином позивача, що не заперечується останнім (абз. 6 п. 2 позовної заяви, стор. 3, а.с. 4). При цьому судова колегія звертає увагу, що ним було надано митному органу рахунок-фактуру (договір купівлі-продажу) від 04.10.2021, де продавцем виступає UАВ «ELVETA» а покупцем - ОСОБА_2 . При цьому судова колегія зауважує, що хоча такі докази (копія рахунку-фактури (договору купівлі-продажу) було надано відповідачем лише до суду апеляційної інстанції в якості додатку до апеляційної скарги, останні не можуть не бути враховані під час апеляційного перегляду, оскільки питання фактичного строку переходу права на транспортний засіб взагалі не були предметом дослідження суду першої інстанції.

Отже, саме з 04.10.2021 автомобіль вважається таким, що переданий ОСОБА_1 іншій особі - ОСОБА_2 , яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 передав без дозволу митного органу транспортний засіб особистого користування, поміщений у митний режим «транзит», у володіння, користування чи розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим «транзит» станом на 04.10.2021 (дата рахунку-фактури), оскільки, як було підкреслено вище, за договором купівлі-продажу до покупця, як власника, переходить право володіння користування та розпорядження майном. Викладене, у свою чергу, свідчить, що перехід права на автомобіль від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 мав місце після набрання чинності нормами частини 4 статті 469 Митного кодексу України. При цьому, всупереч твердження суду першої інстанції, відсутність у статті 469 МК України частини четвертої станом на час ввезення транспортного засобу на митну територію України в режимі транзит 17.07.2018 жодним чином не свідчить про непоширення її дії на правовідносини, які мали місце у жовтні 2021 року.

На підставі викладеного судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відповідач правомірно прийняв оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення від 09.12.2021 №3926/10000/21, а відтак, всупереч висновків суду першої інстанції, підстави для її скасування відсутні.

З приводу доводів позивача про те, що відповідачем порушено порядок розгляду справи про порушення митних правил, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що, як свідчать матеріали справи та не заперечується позивачем, про дату, час та місце розгляду справи про порушення митних правил ОСОБА_6 було повідомлено належним чином, будь-яких клопотань з приводу розгляду справи від нього не надходило. Крім того, доказів, що позивач прибув до Київської митниці 09.12.2021, однак не був допущений до розгляду справи, матеріали справи не містять.

Щодо твердження позивача про те, що всупереч норм ст. 525 МК України справу про порушення митних правил було розглянуто поза межами п`ятнадцятиденного строку з дня отримання посадовою особою митного органу матеріалів, необхідних для вирішення справи, суд апеляційної інстанції зауважує, що позивач помилково ототожнює дату складання протоколу про порушення митних правил з моментом отримання посадовою особою матеріалів, необхідних для розгляду справи.

Аргументи позовної заяви щодо безпідставності посилання у протоколі про порушення митних правил від 26.10.2021 №3926/10000/21 виключно на відомості з електронної бази даних АСМО «Інспектор» колегія суддів у розрізі встановлених вище обставин вважає помилковими, оскільки позивачем не наведено будь-яких доказів на спростування фактів, викладених у згаданому протоколі.

До того ж відповідно до п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Отже, інформація, яка перебуває в електронному вигляді, у розумінні п. 5 ч. 1 ст. 495 МК України належить до доказів, на основі яких встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З приводу твердження позивача про те, що розмитнення автомобіля його сином здійснювалося на підставі Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України» від 15.04.2021 №1403-ІХ, а відтак притягнення ОСОБА_1 до відповідальності є безпідставним, судова колегія зазначає, що положення п. 9-7 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України не містять приписів щодо звільнення від відповідальності фізичних осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої іншими, ніж статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Таким чином, протиправним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статті 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Київської митниці - задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 серпня 2023 року - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Київської митниці про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Повний текст постанови виготовлено 07 листопада 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Файдюк

Судді О.В. Епель

Є.І. Мєзєнцев