Справа № 320/12909/21
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року № 320/12909/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області щодо невиконання вимог Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2011 року № 215, що полягає у відмові Яготинським РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийняти та розглянути належно оформлені документи для оформлення набуття ОСОБА_2 громадянства України за територіальним походженням;

- зобов`язати ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 та розглянути у порядку, передбаченому Законом України «Про громадянство України» та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, з урахуванням висновків, викладених в судовому рішенні, документи для оформлення набуття ОСОБА_2 громадянства України за територіальним походженням.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.10.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у зв`язку з народженням дитини у 2018 році позивач звернувся з відповідними документами до уповноваженого органу державної міграційної служби для оформлення набуття його дочкою громадянства України, однак відповідачем було повернуто заяву позивача з підстав того, що законодавство України не передбачає можливості подачі документів з питань громадянства України особами, законність перебування на території яких, підтверджується довідкою про звернення за захистом в Україні.

На переконання позивача, оскільки його дочка народилась на території України, то остання відповідно до приписів законодавства України та за територіальним походженням має право на набуття громадянства України.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що, приймаючи відмову у прийняті заяви про оформлення громадянства України дочки позивача, уповноважений орган державної міграційної служби діяв на підставі та у межах, передбачених чинним законодавством.

Так, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що відповідно до визначеного чинним законодавством порядком передбачено, що під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являється документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України, однак при зверненні до відповідача позивачем було надано довідку про звернення за захистом в Україні.

На думку відповідача, вказана вище довідка не являється документом, який відповідно до вимог чинного законодавства являється належним підтвердженням проживання на території України на законних підставах та не може братися до уваги як документ який посвідчує особу та її статус.

На підставі ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що позивач 03 червня 2021 року звернувся до Яготинського районного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про набуття його донькою ОСОБА_2 , народженою ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Яготин Київської області, громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про громадянство України. До вказаної заяви додані наступні документи: 1) заява про оформлення набуття дитиною громадянства України за територіальним походженням; 2) копія свідоцтва про народження; 3) копія перекладу паспорта; 4) копія довідки про звернення за захистом; 5) дві фотокартки дитини (розміром 35х45мм); 6) зобов`язання припинити іноземне громадянство; 7) копія розписки про зберігання паспорту.

Вказаною заявою позивач також зазначив, що з оригіналом його паспорта можна ознайомитися в ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, оскільки він там зберігається протягом процедури звернення за захистом в Україні, а тому він не може отримати його на руки.

Листом від 16.06.2021 №С-4808/6/8012-21/80.3248/5022-21 Яготинський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області повідомив позивача, що законодавство України не передбачає можливості подачі документів з питань громадянства України особами, законність перебування на території яких підтверджується довідкою про звернення за захистом в Україні, у зв`язку із чим на даний період часу по заяві позивача підстави для оформлення набуття громадянства України ОСОБА_2 відсутні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням 22.07.2021 позивач звернувся до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області зі скаргою на бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Листом від 10.08.2021 №С-5591/6/8010-21/8010.4.1/5857-21 відповідач повідомив, що відповідно до пункту 5 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являється документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України та подаються копії таких документів. Особи, які документовані довідками про звернення за захистом в Україні, не мають правових підстав для звернення із заявами про набуття громадянства України.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство України».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про громадянство України» вбачається, що громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Статтею 6 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до статті 1 Конвенції про скорочення безгромадянства, Договірна Держава надає своє громадянство народженій на її території особі, яка в іншому разі була б апатридом. Таке громадянство надається: (а) при народженні, в силу закону або (b) при порушенні перед належним органом влади клопотання відповідною особою або від її імені в порядку, встановленому національним законодавством. За умови дотримання положень частини 2 цієї статті жодне подібне клопотання не може бути відхилене.

Відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до частини 3 статті 8 Закону України «Про громадянство України», дитина, яка народилася на території України після 24 серпня 1991 року і не набула за народженням громадянство України та є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за клопотанням одного з її законних представників.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 - дочка позивача, народилася в Україні ІНФОРМАЦІЯ_2 і є іноземцем, щодо якої її батьком - позивачем по даній справі подано зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Відповідно до пункту 43 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 (надалі - Порядок), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням дитиною, яка народилася на території України після 24 серпня 1991 року і не набула за народженням громадянство України та є особою без громадянства або іноземцем (частина третя статті 8 Закону), один із батьків дитини або інший законний представник подає документи, передбачені підпунктами "а" - "г" пункту 39 цього Порядку, а також копію свідоцтва про народження дитини.

Пунктом 1 Порядку № 215 зазначено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи передбачені розділом II цього Порядку.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 215 заява з питань громадянства подається у письмовій формі з зазначенням дати її складання та підписується заявником.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 215 заяви та інші документи з питань громадянства подаються: особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні; особою, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, - до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем реєстрації особи; особою, яка постійно проживає за кордоном, - до дипломатичного представництва чи консульської установи України за місцем постійного проживання особи.

Пунктом 5 Порядку № 215 зокрема передбачено, що заяву та інші документи з питань громадянства заявник подає особисто. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява та інші документи з питань громадянства на прохання заявника можуть подаватися іншою особою або надсилатися поштою. Під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являється документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном та подаються копії таких документів.

Відповідно до підпунктів «а» - «г» пункту 39 Порядку № 215, один із батьків дитини або опікун чи піклувальник подає такі документи:

а) заяву про оформлення набуття дитиною громадянства України за територіальним походженням;

б) дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм) дитини;

в) заяву дитини віком від 14 до 18 років про згоду щодо набуття громадянства України;

г) зобов`язання припинити іноземне громадянство - для дітей, які є іноземцями.

Для дітей-іноземців, які є громадянами (підданими) кількох держав, - зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається для дітей, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є діти, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що вказані у зазначених пунктах порядку документи були подані позивачем 03 червня 2021 року до Яготинського районного відділу ДМС України.

Відповідно до пункту 5 Порядку, під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являється паспортний документ або документ, що його замінює та посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном. У разі потреби подається засвідчений переклад тексту документа українською мовою.

Відповідно до пункту 4 Порядку, заяви та інші документи з питань громадянства подаються особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні.

З матеріалів справи вбачається, що під час подання документів до Яготинського районного відділу ДМС України позивачем подана довідка про звернення за захистом в Україні та копія паспортного документа іноземця, а також заява про можливість ознайомитися з її паспортним документом в ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

Відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України

Суд звертає увагу, що відповідно до наданих позивачем документів вбачається, що останній проживає в Україні на законних підставах, що підтверджується довідкою про звернення за захистом в Україні, яка відповідно до Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового чи тимчасового захисту» є документом, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочався з моменту звернення особи із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, до остаточного визначення статусу такої особи у розпочатій процедурі.

Позивач звернувся до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту 14.01.2021 №0122234, і, як вбачається з наявних доказів, по сьогоднішній день уповноваженим органом рішення прийнято не було.

Відповідно до довідки про звернення за захистом на ім`я позивача місцем перебування є: АДРЕСА_1 .

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про свободу пересування», місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Таким чином, виходячи з аналізу викладеного та враховуючи той факт, що на момент звернення позивача до уповноваженого органу з заявою щодо оформлення набуття його дочкою ОСОБА_2 громадянства України його паспортний документ знаходився на збереженні у відповідача, до якого територіально відноситься Яготинський районний відділ ДМС України, позивач подаючи відповідачу довідку про звернення за захистом в Україні як документ, що його замінює та посвідчує особу заявника, на переконання суду фактично було пред`явлено відповідачу документ, що посвідчує особу позивача, що в свою чергу відповідає вимогам чинного законодавства.

Таким чином, з урахуванням викладених вище висновків суду можна прийти до висновку, що позивачем були подані всі необхідні документи у встановленому законом порядку, а твердження відповідача про відсутність у позивача документів, передбачених пунктом 5 Порядку, зазначені у відповіді останнього про розгляд скарги №С-5591/6/8010-21/8010.4.1/5857-21 від 10.08.2021, не відповідають дійсності.

При цьому суд вважає також за необхідне звернути увагу, що під час подачі документів позивачем також до заяви про оформлення набуття громадянства України було додано копію паспорта громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 , у зв`язку із чим суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, для оформлення набуття громадянства України за народженням дитини батьки або один із батьків повинні надати копії документів, зокрема, копію свідоцтва про народження дитини і копію паспорта громадянина України, що підтверджує факт перебування одного з батьків особи у громадянстві України на момент її народження.

Водночас, суд звертає увагу, що чинними на момент виникнення спірних правовідносин нормами не передбачено обов`язку батька дитини, яка бажає отримати громадянство України за народженням надавати оригінали таких документів, зокрема, оригінал паспорту громадянина України, що підтверджує факт перебування одного з батьків особи у громадянстві України на момент її народження.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 серпня 2020 року у справі № 802/2417/17-а.

Відповідно до приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 та розглянути у порядку, передбаченому Законом України «Про громадянство України» та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, з урахуванням висновків викладених в судовому рішенні, документи для оформлення набуття ОСОБА_2 громадянства України за територіальним походженням, суд зазначає наступне.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частиною 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Позивач, заявляючи одну з позовних вимог про зобов`язання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 та розглянути у порядку, передбаченому Законом України «Про громадянство України» та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, з урахуванням висновків, викладених в судовому рішенні, документи для оформлення набуття ОСОБА_2 громадянства України за територіальним походженням, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження відповідача.

Аналогічна правова позиція щодо наведених обставин викладена у постанові Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 (№ К/9901/2399/17).

Враховуючи викладене, суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження відповідача у питаннях прийняття рішення щодо набуття громадянства України.

У зв`язку з чим суд вважає, що належним та допустимим захистом прав позивача буде зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області в особі Яготинського районного відділу ДМС України повторно розглянути документи, подані позивачем для вирішення питання оформлення набуття його дочкою ОСОБА_2 громадянства України, з урахуванням висновків, викладених в даному судовому рішенні.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку суду, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування не виконано та не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних дій з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 908,00грн. (квитанція від 28.09.2021 №0.0..1).

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області підлягає судовий збір у розмірі 908,00грн.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області щодо невиконання вимог Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2011 року №215, що полягає у відмові Яготинським районним відділом ДМС України прийняти належно оформлені документи для оформлення набуття ОСОБА_2 громадянства України.

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області в особі Яготинського районного відділу ДМС України повторно розглянути документи подані громадянином Республіки Таджикистан ОСОБА_1 для вирішення питання оформлення набуття його дочкою ОСОБА_2 громадянства України, з урахуванням висновків викладених у даному судовому рішенні.

Стягнути на користь громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.