Справа № 160/22650/23
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
УСТАНОВИВ:
06.09.2023 року через підсистему Електронний суд на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до спеціального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 по Списку № 1 з повним робочим днем під землею періодів роботи з 26.12.1999 по 29.06.2000 р. у якості гірничого підземного з повним робочим днем, з 17.03.2005 р. по 10.03.2006р. в якості в.о. начальника зміни по охороні праці зайнятого на підземних роботах, з 11.03.2006 по 31.12.2008 р. в якості начальника зміни служби з охорони праці, зайнятого на підземних роботах, з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р. в якості начальника дільниці служби з охорони праці, зайнятий на підземних роботах;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи з повним робочим днем у шахті за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених КМУ з зайнятістю повний робочий день в шахті та з урахуванням Списку, затвердженого Постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 року ОСОБА_1 , періоди роботи:
- у Шахта «Самарська» Павлоградського виробниче об`єднання по видобутку вугілля «Павлоградвугілля» з 26.12.1999 по 29.06.2000 р. у якості гірничого підземного з повним робочим днем, з 17.03.2005 р. по 10.03.2006 р. в якості в.о. начальника зміни по охороні праці зайнятого на підземних роботах, з 11.03.2006 р. 31.08.2008 р. в якості начальника зміни служби з охорони праці, зайнятого на підземних роботах;
- у ВАТ «Павлоградвугілля» з 01.09.2008 р. по 31.12.2008 р. в якості начальника зміни служби з охорони праці ВСП «Шахта «Самарська» відділу з охорони праці, пов`язаного з підземними роботами - у ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ВАТ «Павлоградвугілля» з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р. в якості начальника дільниці служби з охорони праці, зайнятий на підземних роботах;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум, з дати призначення пенсії, а саме з 02.11.2022 року.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 06.09.2023 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 11.09.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 11.09.2023 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме:
- пенсійної справи позивача;
- заяви позивача про перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум;
- відомості щодо зарахування/незарахування спірного періоду роботи позивача;
- листи/відмови (рішення)Пенсійного органу на звернення позивача щодо здійснення такого перерахунку та інші докази щодо суті спору.
03.10.2023 року відповідачем через підсистему Електронний суд подано відзив на позовну заяву позивача. Долучені додаткові докази по справі.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 09.11.2023 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 02.11.2022р. отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому, пенсія призначення не у розмірі шахтаря та до пільгового стажу роботи позивача зараховано не всі періоди.
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 15.05.2023р. про перерахунок пенсії у розмірі пенсії шахтаря відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», проте, рішенням/листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.06.2023 року йому було відмовлено у такому перерахунку пенсії, оскільки стаж за Списком №1 складає 9 років 10 місяців 02 дні із необхідних 15 років.
Позивач вважає такі дії Пенсійного органу протиправними, оскільки його пільговий стаж за Списком №1 на підземних роботах складає більше ніж 15 років, а тому, на його думку, він має право на обчислення пенсії в розмірі встановленому ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
На адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що згідно розрахунку стажу (форма РС-право) обрахованого по 14.11.2020 року, загальний страховий стаж ОСОБА_1 з урахуванням додаткових років за Списком №1 становить 43 роки 05 місяців 01 день, в тому числі пільговий стаж за Списком №1 20 років 07 місяців 07 днів, з яких стаж на підземних роботах (Ст.14, пост.202, підземні) становить 09 років 10 місяців 02 дні, що недостатньо для обчислення розміру пенсії з урахуванням ч.1 ст.28 Закону №1058 та ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці.
Щодо зарахування періодів роботи до пільгового стажу, вказують про таке.
Вказують, що для підтвердження пільгового стажу позивачем було надано довідку ВСП Шахтоуправління Тернівське ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля від 28.11.2022 року №910, довідку ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля від 29.11.2022 року №1-4/2318 та довідку ВСП Шахтоуправління Дніпровське ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля від 08.11.2022 №580.
Вказують, що до пільгового стажу позивача зараховані всі періоди роботи згідно вищезазначених зазначених довідок, за винятком періоду з 26.12.1999 року по 29.06.2000 року.
Відповідно до довідки від 28.11.2022 року №910 атестація робочих місць на підприємстві проводилася відповідно до наказів №880 від 26.12.1994 року, №600 від 30.06.2000 року, №2545 від 19.12.2005 року, №2219 від 03.12.2010 року, № 6026 від 24.11.2019 року та розпоряджень №185 від 18.01.2013 року, та №2395/1 від 24.11.2014 року.
Термін дії атестації, затвердженої наказом № 880 від 26.12.1994 року (5 років) закінчився 25.12.1999 року, а термін дії наступної атестації, затвердженої наказом №600 розпочався 30.06.2000 року.
Перерва в проведені атестації становить період з 26.12.1999 року по 29.06.2000 року.
Враховуючи вищезазначене, вказують, що Головне управління не має законних підстав зарахувати до пільгового стажу позивача періоду роботи в ВСП Шахтоуправління Тернівське ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля з 26.12.1999 року по 29.06.2000 року, в проміжок часу коли на підприємстві виникла перерва в проведені атестації робочих місць.
Крім того, відповідно до довідки від 28.11.2022 року №910 позивач протягом періоду з 17.03.2005 року по 10.03.2006 року працював на посаді в.о. начальника зміни по ОТ (пов`язаний з підземними роботами), з 11.03.2006 року по 31.08.2008 року, з 01.01.2013 року по 02.08.2016 року - начальником зміни по ОТ (пов`язаний з підземними роботами).
Згідно довідки від 29.11.2022 року №1-4/2318 позивач протягом періоду з 01.09.2008 по 02.09.2010 року працював на посаді начальника зміни служби з охорони праці, пов`язаний з підземними роботами 50% та більше робочого часу за рік.
Відповідач вказує, що посади: в. о. начальника зміни по ОТ, начальника зміни по ОТ, начальника зміни служби з охорони праці в переліку посад вищезазначеного списку не зазначено.
З огляду на вищезазначене, вказують, що відсутні підстави для зарахування до стажу підземних робіт позивача (ст.14, пост.202, підземні) періоди з 17.03.2005 року по 10.03.2006 року в якості в.о. начальника зміни по охороні праці зайнятого на підземних роботах, з 11.03.2006 року по 31.08.2008 року в якості начальника зміни служби з охорони праці, з 01.09.2008 року по 31.12.2008 року в якості начальника зміни служби з охорони праці, з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року в якості начальника дільниці служби з охорони праці.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 02.11.2022 року та отримує пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчислену відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.
Позивачем було встановлено, що при призначенні пенсії, до його спеціального пільгового стажу Пенсійним органом враховані не всі періоду його роботи, що відповідно призвело до невірного обчислення розміру його пенсії у розмірах встановлених ст. 8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 28.06.2023 року Пенсійний орган повідомив позивачу про те, що до його пільгового стажу роботи по Списку № 1 (підземні) не зараховані такі періоди роботи, зокрема:
- 26.12.1999 по 29.06.2000 р.р., у зв`язку з порушеним терміну проведення чергової атестації;
- 17.03.2005 р. по 10.03.2006 р., з 11.03.2006 р. по 31.08.2008 р., з 01.09.2008 р. по 02.06.2010 р., з 14.01.2011 р. по 21.12.2012 р., з 01.01.2013 р. по 02.08.2016 р., оскільки позивач працював на посадах виконуючого обов`язки начальника зміни по ОТ (пов`язаного з підземними роботами), начальника зміни по ОТ (пов`язаного з підземними роботами); начальника зміни служби з охорони праці ВСП «Шахта «Самарська» (пов`язаного з підземними роботами 50 % та більше робочого часу за рік).
Отже, страховий стаж роботи обчислено 43 роки 5 місяців 01 день. Пільговий стаж роботи по Списку № 1 20 років 07 місяців 07 днів, з них пільговий стаж роботи на підземних роботах 9 років 10 місяців 02 дні.
Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з діями/бездіяльністю відповідача щодо відмови у перерахунку, нарахуванні та виплаті з 02.11.2022 року позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, у зв`язку з чим позивач просить захистити його порушене право на належне пенсійне забезпечення, тому звернувся до суду із цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Загальні принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій регулюються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058).
Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій №2148 від 03.10.2017р. (далі Закон №2148) внесено зміни до Закону №1058, зокрема, абз.3 ч.1 ст.28 Закону №1058 викладено у такій редакції: Мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
У відповідності до ст.1 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці (далі Закон №345) встановлено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Згідно до ст.8 Закону №345 (у редакції чинній з 11.10.2017р.) визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що з 11.10.2017р. особам, пенсія яким призначена за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, які відпрацювали на підземних роботах, зокрема, не менш як 15 років для чоловіків та на яких розповсюджується дія Закону №345 мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
При цьому, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Згідно матеріалів справи позивач працював у Шахті «Самарська» Павлоградського виробниче об`єднання по видобутку вугілля «Павлоградвугілля» у період, зокрема:
з 26.02.1997 р. по 10.03.1997 р. учень гірничого підземного з повним робочим днем у шахті;
з 11.03.1997 р. по 17.04.1997 р. - курси УКК по професії «гірник підземний»;
з 18.04.1997 р. по 19.07.2000 р. гірничий підземний з повним робочим днем у шахті;
з 20.07.2000 р. по 16.03.2005 р. гірничий майстер підземний з повним робочим днем під землею;
з 17.03.2005 р. по 10.03.2006 р. - виконуючий обов`язки начальника зміни, (пов`язаного з підземними роботами);
11.03.2006 р. по 31.08.2008 р. начальник зміни по охороні праці (пов`язаного з підземними роботами).
ВАТ «Павлоградвугілля»:
З 01.09.2008 р. по 02.06.2010 р. начальник зміни служби з охорони праці ВСП «Шахта «Самарська» відділу з охорони праці, пов`язаного з підземними роботами 50% та більше робочого часу за рік.
ВСП шахта «Дніпровська» ВАТ «Павлоградвугілля»: 03.06.2010 р. по 13.01.2011 р. підземний заступник начальника дільниці з повним робочим днем у шахті.
ВАТ «Павлоградвугілля»: 14.01.2011 р. по 31.12.2012 р. начальник зміни служби з охорони праці ВСП «Шахта «Самарська» відділу з охорони праці, пов`язаного з підземними роботами 50% та більше робочого часу за рік.
ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ВАТ «Павлоградвугілля»:
01.01.2013 р. по 19.06.2017 р. - начальник дільниці служби з охорони праці, зайнятий на підземних роботах;
02.11.2017 р. по 04.07.2019 р. майстер гірничий підземний з повним робочим днем у шахті.
Згідно матеріалів справи, вказаний період Пенсійний органом було враховано не у повному обсязі.
Відповідач у відзиві вказав, що для підтвердження пільгового стажу позивачем було надано довідку ВСП Шахтоуправління Тернівське ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля від 28.11.2022 року №910, довідку ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля від 29.11.2022 року №1-4/2318 та довідку ВСП Шахтоуправління Дніпровське ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля від 08.11.2022 №580. До пільгового стажу позивача зараховані всі періоди роботи згідно вищезазначених зазначених довідок, за винятком періоду з 26.12.1999 року по 29.06.2000 року.
Згідно довідки від 28.11.2022 року №910 атестація робочих місць на підприємстві проводилася відповідно до наказів №880 від 26.12.1994 року, №600 від 30.06.2000 року, №2545 від 19.12.2005 року, №2219 від 03.12.2010 року, №6026 від 24.11.2019 року та розпоряджень №185 від 18.01.2013 року, та №2395/1 від 24.11.2014 року.
Термін дії атестації, затвердженої наказом № 880 від 26.12.1994 року (5 років) закінчився 25.12.1999 року, а термін дії наступної атестації, затвердженої наказом №600 розпочався 30.06.2000 року.
Перерва в проведені атестації становить період з 26.12.1999 року по 29.06.2000 року.
Враховуючи вищезазначене, відповідач дійшов до висновку, про те, що не має законних підстав зарахувати до пільгового стажу позивача періоду роботи в ВСП Шахтоуправління Тернівське ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля з 26.12.1999 року по 29.06.2000 року, в проміжок часу коли на підприємстві виникла перерва в проведені атестації робочих місць.
Також, відповідач посилається на те, що згідно довідки від 28.11.2022 року №910 позивач протягом періоду з 17.03.2005 року по 10.03.2006 рокупрацював на посаді в.о. начальника зміни по ОТ (пов`язаний з підземними роботами), з 11.03.2006 року по 31.08.2008 року, з 01.01.2013 року по 02.08.2016 року - начальником зміни по ОТ (пов`язаний з підземними роботами).
Згідно довідки від 29.11.2022 року №1-4/2318 позивач протягом періоду з 01.09.2008 по 02.09.2010 року працював на посаді начальника зміни служби з охорони праці, пов`язаний з підземними роботами 50% та більше робочого часу за рік.
Відповідач вказує, що посади: в. о. начальника зміни по ОТ, начальника зміни по ОТ, начальника зміни служби з охорони праці в переліку посад вищезазначеного списку не зазначено.
З огляду на вищезазначене, вважають, що відсутні підстави для зарахування до стажу підземних робіт позивача (Ст.14, пост.202, підземні) періоди з 17.03.2005 року по 10.03.2006 року в якості в.о. начальника зміни по охороні праці зайнятого на підземних роботах, з 11.03.2006 року по 31.08.2008 року в якості начальника зміни служби з охорони праці, з 01.09.2008 року по 31.12.2008 року в якості начальника зміни служби з охорони праці, з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року в якості начальника дільниці служби з охорони праці.
Однак, суд не погоджується із такими доводами Пенсійного органу, з огляду на таке.
Згідно до п. 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 р. № 442 (далі - Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Пунктом 4 Порядку № 442 передбачено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Пунктом 6 Порядку №442 встановлено, що атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Згідно з п.10 Порядку № 442 результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків N 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
Тобто, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
З аналізу наведених норм вбачається, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Окрім того, у відзиві на позов відповідач вказує на те, що відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу періоду посади: в. о. начальника зміни по ОТ, начальника зміни по ОТ, начальника зміни служби з охорони праці в переліку посад вищезазначеного списку не зазначено.
Згідно з приписами статті 62 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок №637). Відповідно до п.1, п.2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Як вже зазначалось вище, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.
Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року за № 383 (далі-Порядок), визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ України від 12 серпня 1993 року.
Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом міністерства соціальної політики № 383 від 18.11.2005 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Так, під час роботи по професіям, які дають право пільгове пенсійне забезпечення, застосовуються постанова Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, від 16.01.2003 № 36, від 24.06.2016 №461.
Професія учень гірника підземного з повним робочим днем у шахті з 26.12.1999 по 29.06.2000 р.р. відноситься до Списку №1 розділу 1 ГІРНИЧІ РОБОТИ підрозділ 1 п.а позиція 10110100а, затвердженого постановою КМУ №162 від 11.03.1994 р. Професія «виконуючий обов`язки начальника зміни по ОТ» (пов`язаний з підземними роботами з 17.03.2005 р. по 10.03.2006 р. відноситься до Списку №1 розділу 1 ГІРНИЧІ РОБОТИ підрозділ 1 п.а позиція 1.1а, затвердженого постановою КМУ № 36 від 16.01.2003 р. Професія «начальник зміни по ОТ» (пов`язаний з підземними роботами) з 11.03.2006 р. по 31.08.2008 р., з 01.01.2013 р. по 02.08.2016 р., відноситься до Списку №1 розділу 1 ГІРНИЧІ РОБОТИ підрозділ 1 п.а позиція 1.1а, затвердженого постановою КМУ № 36 від 16.01.2003 р.
Професія начальника зміни служби з охорони праці пов`язаний з підземними роботами 50% і більше робочого часу за рік з 01.09.2008 р. по 02.06.2010 р., з 14.01.2011 р. по 21.12.2012 р., відноситься до Списку №1 розділу 1 ГІРНИЧІ РОБОТИ підрозділ 1 п.г позиція 1.1г, затвердженого постановою КМУ № 36 від 16.01.2003 р., Тобто Списком № 1 передбачена умова 50 процентів і більше робочого часу в обліковому періоді.
Підприємством під час внесення відомостей до трудової книжки було визначено навантаження робочого часу, а саме зазначено «з повним робочим днем в шахті».
Враховуючи наведене, слід дійти до висновку, що Пенсійний орган дійшов до передчасного висновку про те, що позивач не має права на зарахування до пільгового стажу з повним робочим днем на підземних роботах з видобутку вугілля за Списком № 1 спірного періоду його роботи.
Отже, аналізуючи вищенаведені норми законодавства, надані суду докази та встановлені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що за умови наявності у Пенсійного органу всіх вищезазначених доказів на підтвердження того, що у спірні періоди позивач працював повний робочий день під землею в шахті, відповідачам передчасно було відмовлено у зарахуванні таких періодів роботи позивача до пільгового стажу за Списком №1 та у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці.
Відповідачам не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийняття такого рішення, здійсненого у листі від 28.06.2023 року щодо відмови в перерахунку пенсії позивачеві відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням норм вищенаведеного законодавства, обставин встановлених судом та з урахуванням правової позиції Верховного Суду, яка наведена вище та не спростована відповідачем жодними доказами.
З урахуванням вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивачеві відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, суд приходить до висновку, що відповідач, здійснивши такі дії, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Також, з метою ефективного захисту порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення, слід визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового підземного стажу з повним робочим днем за Списком №1, ОСОБА_1 , періоди його роботи, зокрема:
- у Шахта «Самарська» Павлоградського виробниче об`єднання по видобутку вугілля «Павлоградвугілля» з 26.12.1999 року по 29.06.2000 року у якості гірничого підземного з повним робочим днем, та з 17.03.2005 року по 10.03.2006 року в якості в.о. начальника зміни по охороні праці зайнятого на підземних роботах, з 11.03.2006 року 31.08.2008 року в якості начальника зміни служби з охорони праці, зайнятого на підземних роботах;
- у ВАТ «Павлоградвугілля» з 01.09.2008 року по 31.12.2008 року в якості начальника зміни служби з охорони праці ВСП «Шахта «Самарська» відділу з охорони праці, пов`язаного з підземними роботами - у ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ВАТ «Павлоградвугілля» з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року в якості начальника дільниці служби з охорони праці, зайнятий на підземних роботах.
Також, слід вказати, що за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.
Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.
Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.
Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача позивачеві з 02.11.2022 року здійснити перерахунок, нарахувати та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, оскільки адміністративний суд не наділений повноваженнями спонукати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, у такому випадку, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки суду, наведеної у такому судовому рішенні, з урахуванням повноважень адміністративного суду, визначених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що найбільш ефективний із можливих способів захисту порушеного права, враховуючи положення ч.2 ст. 9 КАС України, буде саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.05.2023 року про перерахунок його пенсії, вирішити питання щодо наявності в ОСОБА_1 права на отримання пенсії у розмірі, встановленому ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці з моменту призначення пенсії та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України.
За викладених обставин, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ухвалюючи це судове рішення, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 644,16 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового підземного стажу з повним робочим днем за Списком №1, ОСОБА_1 , періоди його роботи, зокрема:
- у Шахта «Самарська» Павлоградського виробниче об`єднання по видобутку вугілля «Павлоградвугілля» з 26.12.1999 року по 29.06.2000 року у якості гірничого підземного з повним робочим днем, та з 17.03.2005 року по 10.03.2006 року в якості в.о. начальника зміни по охороні праці, зайнятого на підземних роботах, з 11.03.2006 року 31.08.2008 року в якості начальника зміни служби з охорони праці, зайнятого на підземних роботах;
- у ВАТ «Павлоградвугілля» з 01.09.2008 року по 31.12.2008 року в якості начальника зміни служби з охорони праці ВСП «Шахта «Самарська» відділу з охорони праці, пов`язаного з підземними роботами - у ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ВАТ «Павлоградвугілля» з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року в якості начальника дільниці служби з охорони праці, зайнятий на підземних роботах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.05.2023 року про перерахунок його пенсії, вирішити питання щодо наявності в ОСОБА_1 права на отримання пенсії у розмірі, встановленому ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці з моменту призначення пенсії та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 644,16 гривень.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 09.11.2023 року.

Суддя В.В. Ільков