Справа № 120/9255/23
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 листопада 2023 р. Справа № 120/9255/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування постанов

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування постанов.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанов відповідача №352426 та №352427 від 21.03.2023.

Ухвалою від 10.07.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 18.07.2023 відмовлено в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.

27.07.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що 10,03.2023 у пункті габаритно-вагового контролю на а/д М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине, 347 км+527 м посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області проведено габаритний контроль транспортного засобу марки IVECO державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом JUMBO державний номерний знак НОМЕР_2 . Під час проведення габаритного контролю транспортного засобу марки IVECO державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом JUMBO державний номерний знак НОМЕР_2 , порушено п. 22.5 ПДР, а саме: при перевезенні вантажу ширина становить 3,55 м при нормативно-допустимому 2.6 м, з перевищенням габаритних норм на 36,5 %. Також зазначив, що перевіркою було встановлено факт перевезення вантажу без оформленої товарно-транспортної накладної.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступні обставини.

10.03.2023 у пункті габаритно-вагового контролю на а/д М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине, 347 км+527 м посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області проведено габаритний контроль транспортного засобу марки IVECO державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом JUMBO державний номерний знак НОМЕР_2 .

За наслідком проведеного габаритно-вагового контролю уповноваженим працівником Укртрансбезпеки складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 10.03.2023 №0052175 та акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів від 10.03.2023 №0004770.

Також, посадовими особами відповідача складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №351873 від 10.03.2023.

Як видно зі змісту Акту №351873 від 10.03.2023, перевіркою встановлено порушення ст. 48 та ст. 34 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: перевищення габаритних параметрів, встановлених п. 22.5 ПДР України. Перевезення вантажу (культиватора) за відсутності у водія на момент перевірки товарно-транспортної накладної на вантаж.

У відповідному Акті також наявні пояснення водія, який в даному випадку є позивачем, про причини порушень згідно із якими останній вказав "не було належних приладів вимірювання, не згоден з вимірюванням".

13.03.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті складено повідомлення про розгляд матеріалів справи про порушення законодавства, відповідно до якого позивача запрошено прибути на розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, що відбудеться 21.03.2023 з 10:00 год. до 14:00 год.

21.03.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №352426 на суму 51000 грн. та постанову №352427 на суму 17000 грн.

Не погоджуючись із прийнятими постановами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ від 05.04.2001 року (далі - Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до статті 6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Статтею 48 Закону №2344-ІІІ передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Абзацом 17 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198 затверджені Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до пункту 16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Згідно з пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджений Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Положеннями пункту 3 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пунктами 16, 18 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Згідно з пунктом 4 Правил №30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 21 Порядку №879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Таким чином, законодавець чітко передбачив критичну похибку у розмірі 2 відсотки, що дозволяє враховувати специфіку вантажу.

Відповідно до пункту 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

В ході проходження габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки IVECO державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом JUMBO державний номерний знак НОМЕР_2 посадові особи відповідача встановили, що фактичні габарити за шириною становили 3,55 м - при допустимих 2,60 м.

На переконання суду, оскільки позивач допустив перевищення габаритних параметрів більше ніж на 30 відсотків, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно застосував до позивача адміністративно-господарський штраф в загальному розмірі 51000 грн.

Втім, обґрунтовуючи протиправність постанови №352426 представник позивача зазначив, що транспортний засіб марки IVECO державний номерний знак НОМЕР_1 не належить позивачу та перебуває у власності іншої особи. Зазначив, що позивач був лише водієм.

Надаючи оцінку даним твердженням суд зазначає наступне.

Так, дійсно, із наданого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 слідує, що транспортний засіб марки IVECO державний номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 .

Втім, як видно із долученого відповідачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , напівпричіп JUMBO державний номерний знак НОМЕР_2 , на якому здійснювалось перевезення культиватора, належить саме позивачу.

При цьому, варто зазначити, що належність тягача марки IVECO іншій особі жодним чином не спростовує факту перевезення позивачем вантажу із перевищенням габаритних параметрів.

Також варто зазначити, що твердження позивача стосовно того, що перевізником є ФОП ОСОБА_2 , а він є лише водієм суперечать іншим твердженням позивача стосовно того, що він здійснював перевезення культиватора для власних потреб, якими позивач обґрунтовує відсутність у нього ТТН на вантаж.

Обґрунтовуючи протиправність постанови №352426 представник позивача також вказав, що із наданих відповідачем фотокопій проведення вимірів не можливо встановити їх результат. Тому, позивач здійснив власне вимірювання ширини культиватора та встановив, що його ширина становить 3,10 м. Посилаючи на вказані обставини, представник позивача зазначив, що відповідач мав би застосувати санкцію, передбачену абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Надаючи оцінку даним твердженням, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 12 Порядку № 879 визначено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

У пункті 13 цього Порядку № 879 зазначено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Як слідує із наявного в матеріалах справи Акту про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів №0004770 від 10.03.2023, вимірювання габаритних параметрів проводилось стрічкою вимірювання №P/068.

В матеріалах справи міститься свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П/832/Щ від 06.08.2022, а саме - стрічки вимірювальної фібергласової 30 м №Р/068.

Таким чином, вимірювання проводилось належним приладом вимірювання, який пройшов повірку та має відповідне свідоцтво №П/832/Щ від 06.08.2022.

З огляду на викладене, підстави ставити під сумнів результати вимірювання у суду відсутні.

До того ж, результати вимірювання в 3,55 м підтверджуються наданими відповідачем фотоматеріалами на яких чітко видно, що край борони культиватора закінчується на позначці "55". Те, що позначка на вимірювальній стрічці "55" відповідає саме 3 м 55 см підтверджується і розрахунками позивача, відповідно до яких ширина культиватора становить 3,10 м.

Втім, надані позивачем фотоматеріали проведеного ним вимірювання жодним чином не спростовують результатів вимірювання, проведеного посадовими особами відповідача, з огляду на наступне.

По-перше, як видно із долученого позивачем фото, результат його вимірювання становить не 3,10 м, а 3,28 м.

По-друге, як видно із долучених позивачем фото, зображений на ньому культиватор має два ряди борін, зокрема верхні, які є більшими, та нижні, які є меншими. При цьому, із долученого позивачем фото культиватора видно, що культиватор є значно ширшим саме в його нижній частині. Крім того, із долучених позивачем фото видно, що він проводив вимірювання ширини культиватора саме по його верхній частині, та результати вимірювання зафіксовані ним по верхній (більшій) бороні, тоді як нижня частина культиватора є ширшою.

Відповідні обставини додатково підтверджують відсутність підстав ставити під сумнів результати вимірювання, які були проведені посадовими особами відповідача.

Також варто врахувати, що незгода позивача із результатами вимірювання зумовлена відсутністю у перевіряючих належних приборів для вимірювання, про що він особисто зазначив в акті №351873.

Разом із тим, як уже було встановлено судом вище, вимірювання проводилось належним приладом вимірювання, який пройшов повірку та має відповідне свідоцтво №П/832/Щ від 06.08.2022.

Таким чином, наведені позивачем обставини жодним чином не спростовують висновків перевірки, які стосуються перевезення ним вантажу із перевищенням габаритних параметрів.

В той же час, обґрунтовуючи протиправність постанови №352427, представник позивача зазначив, що товарно-транспортна накладна є обов`язковим документом лише у випадку перевезення вантажу на договірній основі. Зазначив, що позивач здійснював перевезення культиватора у власних потребах для використання в своїй господарській діяльності, адже є фізичною особою-підприємцем та має, окрім інших, вид господарської діяльності: 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві.

Надаючи оцінку таким твердженням представника позивача, суд зазначає наступне.

За змістом статті 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Статтею 34 Закону №2344-III визначені вимоги до автомобільного перевірника, з-поміж яких автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Законом України від 03.06.2021 №1534-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю" внесено ряд змін до Закону №2344-III, що набрали чинності з 01.10.2021.

Зокрема, у статті 1 Закону №2344-III визначено поняття товарно-транспортної накладної. Так, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Крім того, у статті 48 Закону №2344-III передбачено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

В даному ж випадку, як слідує із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець із наступними видами діяльності:

- 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний);

- 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту;

- 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві.

Тобто, основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є вантажний автомобільний транспорт.

При цьому, згідно Класифікатора видів економічної діяльності клас 01.61 (допоміжна діяльність у рослинництві) включає у себе наступні види діяльності:

- сільськогосподарську діяльність, яка здійснюється за винагороду або на основі контракту: передпосівну підготовку полів; адаптацію (укорінення) сільськогосподарських культур; оброблення сільськогосподарських культур; обприскування сільськогосподарських культур, у тому числі з повітря; обрізання плодових дерев і виноградників; пересаджування рису, розсаджування та прополювання буряку; збирання урожаю; боротьбу зі шкідниками (у т.ч. із кроликами), пов`язану із сільським господарством;

- підтримка сільськогосподарських угідь у гарному сільськогосподарському та екологічному стані

- експлуатацію сільськогосподарського зрошувального устаткування.

Втім, стверджуючи про те, що перевезення культиватора здійснювалось позивачем для власних потреб та використанні у власній господарській діяльності, тобто допоміжної діяльності у рослинництві, останнім не надано жодного документального підтвердження відповідних обставин.

Також, не надано жодних доказів на підтвердження обставин належності культиватора, який перевозився, саме позивачу.

Не надано доказів здійснення позивачем сільськогосподарської діяльності, яка здійснювалась за винагороду або на основі контракту, в якій був задіяний культиватор, який перевозився позивачем.

Позивачем також не надано доказів наявності у нього сільськогосподарських угідь, стан яких би підтримувався культиватором, який перевозився.

Крім того, як видно із КП "ДСС" позивач неодноразово притягувався до відповідальності за перевищення габаритно-вагових параметрів під час перевезення вантажів (трактор, ємність для цементу) (справи №120/4170/20-а, №120/685/22-а).

При цьому, як видно зі змісту рішень Вінницького окружного адміністративного суду, ухвалених за наслідком розгляду справ №120/4170/20-а та №120/685/22-а, у всіх випадках перевезення здійснювалось ОСОБА_1 з використанням напівпричіпу JUMBO державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить позивачу.

Наведені обставини спонукають до висновку, що і в даному випадку позивачем здійснювалась діяльність саме за основним видом (49.41 Вантажний автомобільний транспорт).

Більше того, як видно Акту №351873 від 10.03.2023, останній містить пояснення водія, який в даному випадку є позивачем, про причини порушень згідно із якими останній вказав "не було належних приладів вимірювання, не згоден з вимірюванням". Втім, відображаючи свої заперечення, позивач не заперечив жодних обставин, які стосуються необхідності наявності у нього ТТН та не вказав про перевезення вантажу для власних потреб.

З огляду на вище викладене, суд критично оцінює твердження представника позивача стосовно того, що перевезення культиватора здійснювалось позивачем для власних потреб, адже вони не підтвердженні жодними доказами.

Надаючи правову оцінку посиланням представника позивача на неповідомлення останнього про дату та час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, суд зазначає наступне.

За змістом пунктів 25 - 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу права спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01.03.2018 року в справі № 820/4810/17.

Відповідна позиція також підтримана Сьомим апеляційним адміністративним судом в постанові від 03.01.2023 по справі №120/1509/22-а.

Більше того, як видно із матеріалів справи, відповідач вжив заходів щодо повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, направивши на його адресу повідомлення від 13.03.2023.

Суд наголошує на тому, що аналіз положень Порядку № 1567 свідчить про те, що про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. Втім, порядок №1567 не вимагає направлення повідомлення про розгляд справи саме рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштового відправлення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваних постанов діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області (вул. В. Порика, 29, м. Вінниця, )

Повний текст рішення складено 09.11.2023.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна