Справа № 521/15908/23
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 521/15908/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Турецької І.О.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 07 вересня 2023 року, прийняте у складі суду судді Тополевої Ю.В. в місті Одеса, по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Інспектора з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Середи Олександра Олександровича про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року до Малиновського районного суду міста Одеси надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Інспектора з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Середи Олександра Олександровича, в якому позивач просила суд про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ОДП 0041786 від 08 червня 2023 року.

Доводи позовної заяви ґрунтувались на тому, що на момент винесення постанови серія ОДП 0041786 за кермом вищезазначеного автомобіля перебувала інша особа, а отже позивач як власник даного транспортного засобу не повинна відповідати за правопорушення якого не вчиняла. Крім того, позивач зазначала, що єдиним доказом правопорушення стали три фотознімки автомобілю, з який не вбачається наявність дорожнього знаку п.3.34 ПДР «зупинку заборонено».

26 червня 2023 року позивачем було надано до суду додаткові пояснення, в яких вона фактично доповнила підстави позову тим, що в діях позивача відсутня вина, як елемент суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, оскільки наявний факт неналежної організації дорожнього руху на спірній ділянці дороги, а саме дорожній знак розташовано на незначній відстані від перехрестя та був обмежений у видимості рясною кроною дерева, знаку або дорожньої розмітки, які б дублювали такий знак немає.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 07 вересня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не містить як висновків щодо поданих позивачем уточнень, так і посилання, що обставини у зазначених вище уточненнях були предметом дослідження. На думку апелянта, із зазначеного можна дійти висновку, що уточнення до позовної заяви не були предметом розгляду у суді першої інстанції, та викладені в уточненнях обставини не отримали належної правової оцінки суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Постановою про адміністративне правопорушення серія ОДП 0041786 від 08 червня 2023 року, складеною інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Середою Олександром Олександровичем, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень (а.с. 11).

Дане правопорушення було зафіксовано в режимі фотозйомки, відповідно до ст. 14-2 КУпАП.

Не погоджуючись із правомірністю зазначеної постанови, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, водночас доводи позивача не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР установлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом «в» пункту 8.4 ПДР визначено, що заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до пункту 3.34 розділу 33 ПДР дорожній знак «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно примітки до вказаної статті, суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Так, згідно положень статті 14-2 КУпАП, чинних на момент складення оскаржуваної постанови, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Враховуючи викладене, оскільки за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, за номерним знаком НОМЕР_1 зареєстровано транспортний засіб Toyota Avensis, АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_2 , при цьому в матеріалах справи відсутні докази визначення в якості належного користувача транспортного засобу іншої особи, суд першої інстанції вірно відхилив доводи позивача, про те, що вона не є належним суб`єктом вказаного правопорушення, оскільки не керувала своїм автомобілем.

Крім того, наявність дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» по вулиці Старосінна площа в м. Одеса підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи , зокрема фотознімками (а.с.56-59) та схемою організації дорожнього руху по вулиці Старосінна площа (а.с.59), що свідчить про необґрунтованість доводів позивача в частині відсутності вказаного знаку на спірній ділянці дороги.

Щодо посилань апелянта, що наявний факт неналежної організації дорожнього руху на спірній ділянці дороги, а саме дорожній знак розташовано на незначній відстані від перехрестя та був обмежений у видимості рясною кроною дерева, знаку або дорожньої розмітки, які б дублювали такий знак немає, колегія суддів зазначає наступне.

Так, дійсно Верховним Судом неодноразово висловлювалась правова позиція, викладена зокрема у постановах від 09 жовтня 2019 року (справа №337/3816/16-а), від 24 квітня 2019 року (справа №127/12081/17), від 20 лютого 2019 року (справа №592/12038/16-а), згідно якої дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена. Неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху

Водночас, колегія суддів звертає апелянта, що гарантованому у ч.2 ст. 77 КАС України обов`язку доказування суб`єктом владних повноважень правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності кореспондують вимоги ч.1 ст. 77 КАС України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Так, стверджуючи про неналежну організацію дорожнього руху на спірній ділянці дороги, позивач не надав до суду жодних доказів (зокрема фотознімків, відеозаписів тощо), які б підтверджували зазначені ним обставини. Натомість, відповідачем надано до суду фотознімки (а.с.56-59), з яких вбачається, що знак 3.34 «Зупинку заборонено» був видимим, що свідчить про необґрунтованість доводів апелянта у цій частині.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, водночас доводи позивача не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи.

Колегія суддів погоджується із доводами апелянта, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не містить як посилань на подання позивачем 26 червня 2023 року додаткових пояснень, так і мотивів їх відхилення, що безумовно є порушенням вимог процесуального права.

Водночас, згідно положень ч.2 ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до положень ч.3 ст.317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо: 1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими; 3) справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника жодним чином не спростовують обґрунтованості рішення суду попередньої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження, таким чином порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення даної справи у розумінні ч.2 ст. 317 КАС України судом апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги встановлено не було. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що не було також встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду у розумінні ч.3 ст.317 КАС України.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 07 вересня 2023 року залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 07 вересня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Інспектора з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Середи Олександра Олександровича про скасування постанови залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: І.О. Турецька

Суддя: Л.Є. Зуєва