Справа № 600/2641/23-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/2641/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецького обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду із позовом до Чернівецького обласного центру зайнятості (далі відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ №257-К від 31 березня 2023 року Чернівецького обласного центру зайнятості «Про звільнення ОСОБА_1 », яким вона, ОСОБА_1 , звільнена з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Путильської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості 31 березня 2023 року у зв`язку із зміною в організації праці, скорочення чисельності або штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України;

- поновити її, ОСОБА_1 , на посаді провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Путильської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості Державного центру зайнятості або на рівнозначній посаді;

- стягнути з Чернівецького обласного центру зайнятості Державного центру зайнятості середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.03.2023 року і по день винесення рішення суду.

1.2. Ухвалою суду від 02.05.2023 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадження).

1.3. 15.05.2023 року до суду надійшов відзив на позов.

1.4. 22.05.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив.

1.5. 29.05.2022 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2.1. Оскаржуваним наказом №257-к від 31 березня 2023 року звільнено ОСОБА_1 з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Путильської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості 31 березня 2023 року у зв`язку із зміною в організації праці, скорочення чисельності або штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України.

2.2. Із наказом №257-К від 31 березня 2023 року позивач не згідна, що і обумовило звернення до суду з цим позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

3.1. Обґрунтовуючи свою позицію, згідно заяв по суті справи та доданих до них матеріалів, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 з 10.05 1999 року по 31.03.2023 року працювала в структурі Чернівецького обласного центру зайнятості, а саме в Путильському районному центрі зайнятості, який реорганізовано шляхом приєднання до Чернівецького обласного центру зайнятості у травні 2018 року та створено Путильську районну філію.

3.2. Наказом відповідача № 257-к від 31,03.2023р. позивача звільнено з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Путильської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості у зв`язку із зміною організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, п. 1 ст.40 КЗпП України

3.3. Представник позивача вказує, що відповідно до листа Міністерства економіки України від 27.10.2022 року № 2802-11/72027-03 щодо припинення філій регіональних центрів зайнятості, наказу Міністерства економіки України від 02.11.2022 № 4325 «Про утворення філій регіональних центрів зайнятості Державного центру зайнятості», наказів Чернівецького обласного центру зайнятості від 09.12.2022 № 497 «Про затвердження граничної чисельності», від 15.12.2022 № 510 «Про затвердження організаційних структур та штатних розписів філій Чернівецького ОЦЗ», від 26.12.2022 № 524 "Про зміни в організації праці Чернівецької обласної служби зайнятості» припинено діяльність Путильської районної Філії Чернівецького ОЦЗ та створено Путильський відділ Вижницької філії Чернівецького обласного центру зайнятості.

3.4. На підставі цього, виведено із штатного розпису посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Путильської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості (посада, яку обіймала позивач), а введено посаду провідного фахівця з питань зайнятості Путильського відділу Вижницької філії Чернівецького ОЦЗ.

3.5. Тобто, пройшла зміна організаційно-правової структури: Путильська філія Чернівецького обласного центру зайнятості реорганізована та стала відділом Вижницької філії Чернівецького ОЦЗ. Проте, посада яку позивач обіймала, фактично залишилася, функціональні обов`язки провідного фахівця з питань зайнятості Путильського відділу Вижницької філії аналогічні функціональним обов`язкам провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Путильської районної філії Чернівецького ОЦЗ.

3.6. Відтак наголошує, що однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Однак, всупереч вимогам статті 49-2 КЗпП України відповідач не запропонував позивачу вакантні посади у відділі Путильського відділу Вижницької філії Чернівецького ОЦЗ, хоча повинен був це зробити. Натомість, запропоновано дві посади саме у філіях: Вижницькій та Чернівецькій - консультанта роботодавця відділу рекрутингу та взаємодії з роботодавцями, які є територіально віддаленими від місця проживання позивача, а тому створює труднощі доїжджати з смт.Путила до м.Вижниці, або з смт.Путила до м. Чернівці з огляду на наявність у позивача 3 групи інвалідності.

3.7. Отже, відповідач не взяв до уваги, що запропонована робота знаходиться на великій відстані від місця мого проживання, те що позивач є особою з інвалідністю, особою де в сім`ї немає інших працівників з самостійним заробітком, що в сукупності цих чинників і згідно зі статтею 42 КЗпП України надавало перевагу в залишенні на роботі.

3.8. Окрім цього, представник позивача констатує те, що кваліфікаційні вимоги позивача повністю відповідали вимогам, які передбачені Посадовою інструкцією провідного фахівця з питань зайнятості Путильської районної філії, які вона виконувала, проте з незрозумілих причин вони не відповідають посаді провідного фахівця з питань зайнятості Путильського відділу Вижницької філії Чернівецького ОЦЗ. При цьому, як вбачається із посадових інструкцій - провідного фахівця з питань зайнятості Путильського відділу Вижницької філії та консультанта роботодавця відділу рекрутингу та взаємодії з роботодацями Вижницької філії Чернівецького ОЦЗ, завдання та обов`язки які ставляться перед консультантом роботодавця філії є значно ширшими та відповідальнішими. На посаду, яка б мала бути запропонована позивачу, оскільки посада провідного фахівця з питань зайнятості Путильської філії, яку вона займала, так і залишилася в Путильському відділі, запропонована іншому спеціалісту - ОСОБА_2 . Однак, фактично, критерії ст. 42 КЗпП України щодо переважного права на залишенні на роботі при прийнятті рішення про вивільненні позивача з роботи до уваги не бралися, аналіз переважного права залишення на роботі відповідачем не проводився, а фактично достатньо було тільки бажання керівника Путильської філії Чернівецького ОЦЗ - кого вивільнити, а кого залишити, що і знайшло фактично своє підтвердження у листі відповідача від 17.01.2023р. № 168/24.13-23.

Позиція відповідача

3.9. Відповідно до наявних у справі заяв по суті справи, Чернівецький обласний центр зайнятості позов не визнає та вважає його необґрунтованим виходячи із наступного.

3.10. Так, представник відповідача звертає увагу суду, що відповідно до листа Міністерства економіки України від 27.10.2022 №2802-11/72027-03 «Щодо припинення філій регіональних центрів зайнятості», наказу Міністерства економіки України від 02.11.2022 № 4325 «Про утворення філій регіональних центрів зайнятості Державного центру зайнятості», наказів Чернівецького обласного центру зайнятості від 09.12.2022 №497 «Про затвердження граничної чисельності», від 15.12.2022 №510 «Про затвердження організаційних структур та штатних розписів філій Чернівецького ОЦЗ», від 26.12.2022 №522 «Про створення Вижницької, Дністровської, Чернівецької філій Чернівецького обласного центру зайнятості», від 26.12.2022 № 524 «Про зміни в організації праці Чернівецької обласної служби зайнятості», з метою забезпечення якісного функціонування всіх підрозділів Чернівецької обласної служби зайнятості відбулося припинення шляхом ліквідації районних та міських філій Чернівецького обласного центру зайнятості та створення філій Чернівецького обласного центру зайнятості.

3.11. На виконання ст. ст. 42,119,184 КЗпП України, пропозицій директора Путильської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості, враховуючи результати продуктивності праці працівників та інших законодавчих актів України позивачу, 29 грудня 2022 року, вручено попередження про зміни в організації праці, скорочення чисельності або штату працівників від 26 грудня 2022 року № 2953/24.12-22 з пропозицією роботи, а саме: посаду консультанта роботодавця відділу рекрутингу та взаємодії з роботодавцями Вижницької філії Чернівецького обласного центру зайнятості на період довготривалої відпустки основного працівника, від якої позивач відмовилась.

3.12. 30 грудня 2022 року позивачу надіслано пропозицію роботи за вих. №3249/24.12.-22 на посаду консультанта роботодавця відділу рекрутингу та взаємодії з роботодавцями Чернівецької філії Чернівецького обласного центру зайнятості на період довготривалої відпустки основного працівника, за її особистою ініціативою, ознайомившись з даною пропозицією роботи, позивач також відмовилась та відмовилась ставити підпис щодо ознайомлення, про що, директором Путильської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості складено Акт про відмову підписання пропозиції роботи та складеного Акту.

3.13. 27 березня 2023 року позивачу надіслано пропозицію роботи за вих. №870/24.06-23 на посаду консультанта роботодавця відділу рекрутингу та взаємодії з роботодавцями Чернівецької філії Чернівецького обласного центру зайнятості на період довготривалої відпустки основного працівника, ознайомившись з даною пропозицією роботи позивач також відмовилась та знову складено Акт.

3.14. Тобто Чернівецьким обласним центром зайнятості впродовж всього терміну попередження, а саме з 29 грудня 2022 року по 27 березня 2023 року надавались пропозиції роботи згідно вимог чинного законодавства.

3.15. Окрім того зазначає, що ст.42 КЗпП України передбачено переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, а саме що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу (п. 5 ч. 2 ст. 42 КЗпП України).

3.16. Також звертає увагу, що запропонувати вакантну посаду у відділу Путильського відділу Вижницької філії Чернівецького обласного центру зайнятості, як зазначає позивач, не вбачається можливим, оскільки наказом Чернівецького обласного центру зайнятості від 15.12.2022 року №510 затверджено організаційну структуру та штатний розпис філій Чернівецького обласного центру зайнятості до складу якого входять Вижницька, Дністровська та Чернівецька філія Чернівецького обласного центру зайнятості.

3.17. Стосовно змін в організаційно-правовій формі повідомляє, що згідно листа Міністерства економіки України від 27.10.2022 №2802-11/72027-03 «Щодо припинення філій регіональних центрів зайнятості» та наказу Чернівецького обласного центру зайнятості від 26.12.2022 № 524 «Про зміни в організації праці Чернівецької обласної служби зайнятості» відбулося припинення шляхом ліквідації районних та міських філій Чернівецького обласного центру зайнятості. Жодної зміни в організаційно-правовій формі Путильської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості не відбулось, оскільки відповідно до ст.108 ЦК України, перетворення юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. Отже, Путильська районна філія Чернівецького обласного центру зайнятості, відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань була зареєстрована як відокремлений підрозділ Чернівецького обласного центру зайнятості, без статусу юридичної особи, однак мала свій код ЄДРПОУ ВП.

3.18. Стосовно наявності у позивача 3 групи інвалідності зазначає, що згідно зі ст. 172 КЗпП України, за бажанням працівника-інваліда або за вимогами його індивідуальної програми реабілітації, йому може встановлюватися режим роботи на умовах неповного робочого дня (неповного робочого тижня) та пільгові умови праці. Тобто для встановлення пільгових умов праці для вищезазначаної категорії працівників потрібно бажання працівника. Відповідно до п.12 поданої позивачем довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (серія 12 ААВ №578628 від 05.04.2022 року), протипоказана важка фізична праця. Може працювати в своїй професії за скороченим обсягом роботи. Проте, бажання позивача, згідно вище зазначеної норми КЗпП України не виявлялось. Окрім того, Форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіями не надавалось.

ІV. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

4.1. Дослідженням матеріалів справи та згідно аргументів сторін судом встановлено, що ОСОБА_1 з 10.05.1999 року по 31.03.2023 року працювала в структурі Чернівецького обласного центру зайнятості.

Зокрема, у трудовій книжці НОМЕР_1 наявні наступні записи щодо трудової діяльності ОСОБА_1

- запис 21; дата - 02.03.2015. «Переведена на посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Путильського РЦЗ» (підстава Наказ №227-к від 02.03.2015 р.);

- запис 22; дата 02.05.2018. «Путильський РЦЗ реорганізовано шляхом приєднання до Чернівецького ОЦЗ та створено Путильську районну філію Чернівецького ОЦЗ» (підстава Н. №181-к від 22.05.2018 р.);

- запис 23; дата 29.10.2021. «Переведена на посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Путильської районної філії Чернівецького ОЦЗ» (підстава Н. №114-к від 29.10.2021 р).;

- запис 24; дата 31.03.2023. «Звільнена з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Путильської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості у зв`язку із зміною в організації праці, скорочення чисельності або штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України» (підстава Наказ №257-к від 31.03.2023 р.).

4.2. Судом встановлено, що 29 грудня 2022 року ОСОБА_1 вручено попередження про зміни в організації праці, скорочення чисельності або штату працівників від 26 грудня 2022 року № 2953/24.12-22, в якому визначено, що відповідно до листа Міністерства економіки України від 27.10.2022 №2802-11/72027-03 «Щодо припинення філій регіональних центрів зайнятості», наказу Міністерства економіки України від 02.11.2022 № 4325 «Про утворення філій регіональних центрів зайнятості Державного центру зайнятості», наказів Чернівецького обласного центру зайнятості від 09.12.2022 №497 «Про затвердження граничної чисельності», від 15.12.2022 №510 «Про затвердження організаційних структур та штатних розписів філій Чернівецького ОЦЗ», від 26.12.2022 №522 «Про створення Вижницької, Дністровської, Чернівецької філій Чернівецького обласного центру зайнятості», від 26.12.2022 № 524 «Про зміни в організації праці Чернівецької обласної служби зайнятості» посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Путильської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості, яку вона обіймай виведено (скорочено).

У порядку працевлаштування ОСОБА_1 запропоновано посаду консультанта роботодавця відділу рекрутингу та взаємодії з роботодавцями Вижницької філії Чернівецького обласного центру зайнятості на період довготривалої відпустки основного працівника ОСОБА_3 .

При цьому, у попередженні констатовано, що у разі відмови від запропонованої посади ОСОБА_1 підлягає вивільненню у порядку, передбаченому статтею 49-2 Кодексу законів про працю України, за пунктом 1 статті 40 КЗпП України після закінчення двох місяців з моменту попередження.

4.3. 09.01.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Директора Чернівецького обласного центру із завою, в якій зазначила про те, що вона як особа з інвалідністю 3 групи змушена була відмовитися від зайняття запропонованої посади згідно попередження від 26 грудня 2022 року № 2953/24.12-22. Водночас, просить розглянути звернення та надати письмову відповідь, на її адресу, чому їй не було запропоновано вакансію з числа введених посад по місцю її проживання в Путильському відділі Вижницької філії Чернівецького ОЦЗ, враховуючи її переваги згідно чинного трудового законодавства та копію пропозицій чи рекомендацій від директора Путильської районної філії ЧОЦЗ Яківюка М.С. щодо працівників по суті згідно Закону України Про доступ до публічної інформації.

4.4. Листом від 17.01.2023 року № 168/24.13-23 Чернівецьким обласним центром зайнятості позивача повідомлено про наступне:

«…Відповідно до листа Міністерства економіки України від 27.10.2022 №2802-11/72027-03 «Щодо припинення філій регіональних центрів зайнятості», наказу Міністерства економіки України від 02.11.2022 № 4325 «Про утворення філій регіональних центрів зайнятості Державного центру зайнятості», наказів Чернівецького обласного центру зайнятості від 09.12.2022 №497 «Про затвердження граничної чисельності», від 15.12.2022 №510 «Про затвердження організаційних структур та штатних розписів філій Чернівецького ОЦЗ», від 26.12.2022 №522 «Про створення Вижницької, Дністровської, Чернівецької філій Чернівецького обласного центру зайнятості», від 26.12.2022 № 524 «Про зміни в організації праці Чернівецької обласної служби зайнятості», з метою забезпечення якісного функціонування всіх підрозділів Чернівецької обласної служби зайнятості, з урахуванням ст. ст. 42,119,184 КЗпП України, пропозицій директора Путильської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості, враховуючи результати продуктивності праці працівників та інших законодавчих актів України Вам, начальником відділу по роботі з персоналом Чернівецького обласного центру ОСОБА_4 , 29 грудня 2022 року, особисто вручено попередження про зміни в організації праці, скорочення чисельності або штату працівників від 26 грудня 2022 року № 2953/24.12-22 з пропозицією роботи, а саме: посаду консультанта роботодавця відділу рекрутингу та взаємодії з роботодавцями Вижницької філії Чернівецького обласного центру зайнятості на період довготривалої відпустки основного працівника, від якої Ви відмовились.

30 грудня 2022 року Вам надіслано пропозицію роботи за вих. №3249/24.12.-22 на посаду консультанта роботодавця відділу рекрутингу та взаємодії з роботодавцями Чернівецької філії Чернівецького обласного центру зайнятості на період довготривалої відпустки основного працівника ознайомившись, з даною пропозицією роботи Ви також відмовились. Окрім зайнятості складено Акт про відмову підписання пропозиції роботи та складеного Акту.

Однак звертаємо Вашу увагу на те що впродовж двомісячного терміну попередження, а саме з 29 грудня по 01 березня 2023 року в разі наявності вакансій Вам будуть надаватись пропозиції роботи згідно чинного законодавства.

Окрім того зазначаємо, що ст.42 КЗпП України передбачено переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, а саме що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається окремим категоріям громадян передбачених абз. 3 вищезазначеної статті…»

4.5. Судом також встановлено, що 27 березня 2023 року ОСОБА_1 вручено пропозицію роботи за вих. №870/24.06-23 щодо зайняття посади консультанта роботодавця відділу рекрутингу та взаємодії з роботодавцями Чернівецької філії Чернівецького обласного центру зайнятості на період довготривалої відпустки основного працівника ОСОБА_5 .

Однак, як підтверджується доводами сторін, позивач також відмовилася від зайняття запропонованої посади.

4.6. У подальшому, наказом Чернівецького обласного центру зайнятості №257-к від 31 березня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 звільнено з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Путильської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості 31 березня 2023 року у зв`язку із зміною в організації праці, скорочення чисельності або штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України.

Як підставу у наказі зазначено Попередження про зміни в організації праці, скорочення чисельності або штату працівників від 26.12.2022 року №2953/24.12-22.

V. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ТА ПОЗИЦІЯ СУДУ

5.1. Предметом цього позову є наказ Чернівецького обласного центру зайнятості №257-к від 31 березня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 », згідно якого ОСОБА_1 звільнено з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Путильської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості 31 березня 2023 року у зв`язку із зміною в організації праці, скорочення чисельності або штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України.

Отже, при розгляді цієї справи, суд має надати цьому наказу оцінку на предмет відповідності чинним нормативно-правовим актам, через призму верховенства права.

Визнання протиправним цього наказу обумовлює задоволення інших позовних вимог, які є похідними; і навпаки, визнання цього наказу правомірним обумовлює відмову у задоволенні позову повністю.

5.2. Водночас, суд звертає увагу на те, що позиція сторін, згідно заяв по суті справи, заснована на положеннях законодавства про працю (КЗпП України), які встановлюють відповідні гарантії для працівника під час його звільнення за ініціативою роботодавця, у тому числі у зв`язку із скороченням штату.

5.3. Отже, при вирішенні цього спору, суд насамперед має надати відповідь на наступні запитання:

- чи була зміна в організації праці, скорочення чисельності або штату працівників Чернівецького обласного центру;

- чи дотримана процедура звільнення позивача з боку Чернівецького обласного центру

5.4. Так, згідно пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України підставою припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу, серед яких є зміна в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

5.5. При цьому, частиною 2 статті 40 КЗпП України передбачено, що вивільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

5.6. Отже, трудовий договір може бути припинений у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, за умови неможливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

5.7. Відповідно до статті 42 КЗпП України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту , а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

5.8. Отже, переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, і лише у разі за рівних умов продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам, які відповідають вимогам визначених у частині 2 статті 42 КЗпП України.

5.9. Згідно частин 1-3 статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

5.10. З урахуванням наведеного, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які цей працівник може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

5.11. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини 3 статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які заявилися на підприємстві протягом цього періоду та які існували на день звільнення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 08.05.2019 у справі №806/1175/17, від 06.03.2019 у справі №824/424/16-а та від 20.02.2020 у справі №809/1068/17.

5.12. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що з 29.10.2021 року позивач працювала на посаді провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Путильської районної філії Чернівецького ОЦЗ.

5.12. Однак, відповідно до листа Міністерства економіки України від 27.10.2022 №2802-11/72027-03 «Щодо припинення філій регіональних центрів зайнятості», наказу Міністерства економіки України від 02.11.2022 № 4325 «Про утворення філій регіональних центрів зайнятості Державного центру зайнятості», наказів Чернівецького обласного центру зайнятості від 09.12.2022 №497 «Про затвердження граничної чисельності», від 15.12.2022 №510 «Про затвердження організаційних структур та штатних розписів філій Чернівецького ОЦЗ», від 26.12.2022 №522 «Про створення Вижницької, Дністровської, Чернівецької філій Чернівецького обласного центру зайнятості», від 26.12.2022 № 524 «Про зміни в організації праці Чернівецької обласної служби зайнятості», припинено діяльність районних та міських філій Чернівецького обласного центру зайнятості та створено філії Чернівецького обласного центру зайнятості.

5.13. Відтак, посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Путильської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості, яку обіймала позивач, виведено (скорочено).

5.14. У свою чергу, наказом Чернівецького обласного центру зайнятості від 15.12.2022 року №510 «Про затвердження організаційних структур та штатних розписів філій Чернівецького ОЦЗ» затверджено організаційні структури Вижницької, Дністровської та Чернівецької філій Чернівецького обласного центру зайнятості (пункт 1 наказу); затверджено штатні розписи Вижницької, Дністровської та Чернівецької філій Чернівецького обласного центру зайнятості на 2022 рік (пункт 2 наказу).

5.15. Судом визначено, що організаційна структура Вижницької філії Чернівецького обласного центру зайнятості включає: 1. Керівництво; 2. Відділ кар`єрного консультування; 3. Відділ рекрутингу та взаємодії з роботодавцями; 4. Працівник з питань інформаційних технологій.

5.16. У свою чергу, згідно штатного розпису Вижницької філії Чернівецького обласного центру зайнятості на 2022 рік (затверджений 15.12.2022 року) у складі даної філії утворено структурний підрозділ - Путильський відділ із 7 штатними посадами, з яких 1 посада провідний фахівець з питань зайнятості.

5.17. Аналізуючи наведене, слід прийти до висновку, що фактично відповідачем, у зв`язку із реорганізацією структурних підрозділів прийнято рішення про ліквідацію районних та міських філій Чернівецького обласного центру зайнятості та відповідно утворення філій Чернівецького обласного центру зайнятості.

5.18. Як наслідок припинено діяльність Путильської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості, натомість утворено Вижницьку філію Чернівецького обласного центру зайнятості, у складі якої функціонує структурний підрозділ Путильський відділ Вижницької філії Чернівецького обласного центру.

5.19. При цьому наведене адміністрування, зумовило скорочення штатних одиниць. Таким чином, судом встановлено, що посада яку займала позивач фактично була скорочена (ліквідована).

5.20. Слід зауважити, що Верховний Суд України у постановах від 04.03.2014 по справі №21-8а14, від 27.05.2014 по справі №21-108а14, від 28.10.2014 по справі №21-484а14 сформулював правову позицію, відповідно до якої ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

5.21. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 24.01.2018 року у справі № 806/608/16, згідно з якою юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Ліквідація є такою формою припинення юридичної особи, у результаті якої вона припиняє свою діяльність (справи і майно) без правонаступництва, тобто без переходу прав та обов`язків до інших осіб. Іншою формою припинення юридичної особи є передача всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам-правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу чи перетворення (ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України).

Юридична особа-правонаступник, до якої внаслідок приєднання перейшли майно, права та обов`язки припиненої юридичної особи, несе відповідальність за її зобов`язаннями в повному обсязі.

5.22. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 11.07.2012 року в справі № 6-65цс12, яка підтримана Великою Палатою Верховного Суду (постанова від 18.09.2018 року у справі № 800/538/17), підставою для розірвання з працівником трудового договору у зв`язку з ліквідацією та реорганізацією підприємства, установи, організації за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України може бути ліквідація чи реорганізація саме підприємства, установи, організації як юридичної особи.

5.23. Суд наголошує, що ліквідація структурного підрозділу юридичної особи зі створенням чи без створення іншого структурного підрозділу не є ліквідацією або реорганізацією саме органу державної влади, а свідчить лише про зміну внутрішньої (організаційної) структури юридичної особи. На відміну від ліквідації чи реорганізації юридичної особи ця обставина може бути підставою для звільнення працівників цього структурного підрозділу згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України виключно з підстав скорочення чисельності або штату працівників у зв`язку з такими змінами, при умові дотримання вимог частини 2 статті 40, статей 42, 43, 49-2 КЗпП України.

5.24. Враховуючи наведене суд звертає увагу, що звільнення позивача могло вважатися законним лише за умови дотримання встановленої законом процедури. Водночас встановлення факту порушення відповідних процедурних гарантій є самостійною та достатньою підставою для кваліфікації звільнення як незаконного та поновлення особи на займаній посаді.

5.25. Згідно з пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

5.26. Тобто, однією з правових гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. При цьому власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

5.27. Як зазначалось судом вище, в силу положень частин 1-3 статті 49-2 КЗпП України Чернівецький обласний центр зайнятості зобов`язаний був одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці запропонувати ОСОБА_1 всі наявні вакантні посади, які вона може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

5.28. Судом встановлено, що 29 грудня 2022 року ОСОБА_1 вручено попередження про зміни в організації праці, скорочення чисельності або штату працівників від 26 грудня 2022 року № 2953/24.12-22, в якому зазначено, що посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Путильської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості, яку вона обіймай виведено (скорочено). Одночасно, запропоновано посаду консультанта роботодавця відділу рекрутингу та взаємодії з роботодавцями Вижницької філії Чернівецького обласного центру зайнятості на період довготривалої відпустки основного працівника ОСОБА_3 .

5.29. Окрім цього, як судом встановлено, а також підтверджено у листі від 17.01.2023 року № 168/24.13-23 Чернівецький обласний центр зайнятості ще двічі вручав ОСОБА_1 пропозиції роботи від 30.12.2022 року за вих. №3249/24.12-22 на посаду консультанта роботодавця відділу рекрутингу та взаємодії з роботодавцями Чернівецької філії Чернівецького обласного центру зайнятості на період довготривалої відпустки основного працівника, а також від 27.03.2023 року за вих. №870/24.06-23 щодо зайняття посади консультанта роботодавця відділу рекрутингу та взаємодії з роботодавцями Чернівецької філії Чернівецького обласного центру зайнятості на період довготривалої відпустки основного працівника ОСОБА_5 .

5.30. Натомість, згідно доводів представника позивача, на посаду, яка б мала бути запропонована позивачу, оскільки посада провідного фахівця з питань зайнятості Путильської філії, яку вона займала, так і залишилася в Путильському відділі, запропонована іншому спеціалісту ОСОБА_2 . Тобто, фактично, критерії ст. 42 КЗпП України щодо переважного права на залишенні на роботі при прийнятті рішення про вивільненні позивача з роботи до уваги не бралися, аналіз переважного права залишення на роботі відповідачем не проводився, а фактично достатньо було тільки бажання керівника Путильської філії Чернівецького ОЦЗ кого вивільнити, а кого залишити, що і знайшло фактично своє підтвердження у листі відповідача від 17.01.2023р. № 168/24.13-23.

5.31. Суд наголошує, що вказані представником позивача обставини жодним чином не заперечуються представником відповідача у поданих до суду заявах по суті справи.

5.32. Тобто, суд вбачає, що у складі утвореного, згідно штатного розпису Вижницької філії Чернівецького обласного центру зайнятості на 2022 рік, Путильського відділу Вижницької філії Чернівецького обласного центру зайнятості була також вакантна 1 посада провідного фахівця з питань зайнятості. Однак, ні при врученні попередження про зміни в організації праці, скорочення чисельності або штату працівників від 26 грудня 2022 року № 2953/24.12-22, ні у період до самого звільнення ОСОБА_1 не було запропоновано зайняти таку посаду.

5.33. Судом досліджено наявні в матеріалах справи посадову інструкцію провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Путильської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості, яку обіймала позивач, та посадову інструкцію провідного фахівця з питань зайнятості Путильського відділу Вижницької філії Чернівецького обласного центру, як наслідок визначено, що дані посади є схожими як за кваліфікаційними вимогам, так і за обсягом прав та обов`язків.

5.34. Однак, ні у листі від 17.01.2023 року (у відповідь на подану позивачем заяву від 09.01.2023 року), ні у заявах по суті даної справи відповідачем не було наданого належного обґрунтування того, з яких підстав позивач не може зайняти вакантну посаду провідного фахівця з питань зайнятості Путильського відділу Вижницької філії Чернівецького обласного центру зайнятості.

5.35. Більше того, суд також вважає за потрібним наголосити на тому, що відповідачем не надано жодного обґрунтування переважаючого права на переведення працівників, які вивільнюються (у тому числі і позивача), на зайняття вищевказаної вакантної посади.

5.36. Частиною другою статті 42 КЗпП України визначено перелік категорій працівників, яким надається перевага в залишення на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

5.37. Так, для визначення рівня продуктивності праці та кваліфікації працівників, як це передбачено частиною першою статті 42 КЗпП України, роботодавець робить порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників, в процесі якого, як правило, враховуються такі обставини, як: наявність відповідної освіти, післядипломної освіти, документів про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи в роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, тривалої тимчасової непрацездатності, зауважень з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних завдань, обсяги виконуваних робіт тощо.

5.38. Рівень кваліфікації визначається в залежності від освіти працівника та здобутих ним навичок під час виконання робіт за певною спеціальністю, а продуктивність праці вимірюється певними виробничими (службовими) показниками.

5.39. Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників.

5.40. Тобто, у першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці і лише за умови встановлення, що у всіх працівників є рівні умови продуктивності праці і кваліфікації, можна аналізувати, хто з них має переважне право на залишення на роботі згідно з частиною другою статті 42 КЗпП України.

5.41. Аналогічна правова позиція зроблена Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року справа №804/3325/17 та 27 лютого 2020 року справа №620/1941/19.

5.42. Щодо поняття кваліфікації та продуктивності праці, суд зазначає наступне.

5.43. Поняття "кваліфікація" включає в себе не лише освітній рівень працівника, а й стаж роботи, здатність виконувати особливі доручення керівництва, володіння певними навиками, програмами, тощо.

5.44. При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, використовується ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконання покладених завдань та доручень тощо.

5.45. Вказана позиція узгоджується з висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 11 березня 2020 року у справі №813/1220/16.

5.46. Суд не констатує того, що саме у ОСОБА_1 було наявне право на зайняття вказаної вакантної посади провідного фахівця з питань зайнятості Путильського відділу Вижницької філії Чернівецького обласного центру зайнятості. Натомість, суд наголошує, що відповідачу, як роботодавцю, належало надати об`єктивну оцінку наявності чи у відсутності у ОСОБА_1 такого права, чого зроблено не було.

5.47. Аналізуючи наведене слід прийти до висновку, що всупереч положень статті 49-2 КЗпП України, ОСОБА_1 не отримала з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, пропозицію зайняти всі вакантні посаду, які вона може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

5.48. Стосовно ж запропонованих вакантних посад, від зайняття яких позивач відмовилася, то суд не вважає це належним виконанням відповідачем обов`язку, що покладений на нього статтею 49-2 КЗпП, оскільки такі посади пропонувалися на період довготривалої відпустки основного працівника. При цьому, як вірно наголошено представником позивача, у постанові від 26 червня 2019 року № 761/20961/17 Верховний Суд дійсно зазначив, що посада, на якій жінка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не є вакантною і прийняття працівників на таку посаду можливе лише за строковим трудовим договором на період до виходу з відпустки для догляду за дитиною основного працівника.

5.49. Враховуючи викладене у своїй сукупності, суд приходить до висновку про недотримання відповідачем встановленої законом процедури звільнення позивача із займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, що дає підстави для визнання незаконним оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_1 .

5.50. При цьому суд жодним чином не нівелює дискреційної повноваження Чернівецького обласного центу зайнятості щодо зміни чисельності та/або штату установи, водночас такі повноваження мають реалізовуватися із дотриманням гарантій працівників, що передбачені КЗпП України.

5.51. Водночас згідно частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

5.52. Відповідно до пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, днем звільнення вважається останній день роботи.

5.53. Отже, позивач підлягає поновленню на раніше займану посаду з 01.04.2023 року (наступний день після звільнення).

5.54. Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то варто зазначає наступне.

5.55. Так, згідно частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

5.56. Відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

5.57. Оскільки судом встановлено факт протиправності звільнення позивача із займаної посади, відтак, період часу з 01.04.2023 року (наступний день після дати звільнення) по 09.11.2023 року (день ухвалення судом рішення у справі), є періодом вимушеного прогулу позивача, а втрачений за цей час заробіток, відповідно до вимог чинного законодавства України, підлягає відшкодуванню, виходячи з розміру середньоденного заробітку за останні два місяці, що передували звільненню.

5.58. Суд також наголошує, що в силу положень частини 2 статті 235 КзПП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

5.59. Розрахований судом період вимушеного прогулу становить менше одного року, а тому наразі відсутня необхідність для встановлення часових обмежень в один рік по виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

5.60. Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95-ВР порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

5.61. Відповідно до підпункту «з» пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 (далі Порядок №100 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 957 від 08.09.2023 року), цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду.

5.62. Згідно абз. 3 пункту 2 указаного Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

5.63. Із пункту 5 Порядку №100 вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

5.64. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац перший пункту 8 Порядку №100).

5.65. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку).

5.66. При визначені суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд враховую відомості про заробітну плату, указані у довідці про доходи ОСОБА_1 від 10.05.2023 року №1302/24.04-23, що оформлена за підписами керівника, головного бухгалтера та виконавця Чернівецького обласного центу зайнятості, адже відповідальність обліку робочого часу та сплати заробітної плати працівникам Чернівецького обласного центу зайнятості покладається на відповідача як роботодавця.

5.67. Таким чином, згідно довідки про заробітну плату ОСОБА_1 , позивачу за січень-лютий 2023 року нараховано заробітної плати 25396,03 грн. Відтак, середній заробіток позивача за січень-лютий 2023 року, тобто за останні два місяці перед звільненням, становив 12698,02 грн. (12645,25 грн + 12750,78 грн / 42 р.д.). А тому, середньоденний заробіток складає 302,33 грн (12698,02 грн / 42 р.д.).

5.68. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.04.2023 року по 09.11.2023 року у сумі 48070,47 грн (159 робочих днів х 302,33 грн).

5.69. Вирішуючи позов в указаній частині судом також враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 25 травня 2016 року у справі №6-511цс16, відповідно до якої виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин (в тому числі і в разі виплати вихідної допомоги).

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ

6.1. Вирішуючи цей спір по суті, суд має визначити свою роль у модерновому суспільстві, як умовного стабілізатора суспільних відносин, або їх дестабілізатора.

6.2. Розсуд суду або іншими словами його дискреційні повноваження, має свої червоні лінії, перехід за які є порушенням права. Такими червоними лініями є розсуд роботодавця-суб`єкта публічного права, який зобов`язаний забезпечити належно функціонування, продуктивність і ефективність ввірених йому підрозділів.

6.3. Втручатись в дискреційні повноваження роботодавця, значить підмінювати його і тим самим розділяти з ним відповідальність за функціонування ввірених йому підрозділів, що призводить на розбалансування діючої системи органів державної влади. Дискреційні повноваження роботодавця не є необмеженими, адже положення частини 2 статті 19 Конституції України передбачають, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

6.4. Аналізуючи матеріали адміністративної справи у своїй сукупності, суд вважає, що наказ Чернівецького обласного центру зайнятості №257-к від 31 березня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 » є протиправними та підлягаю скасуванню, а відтак позивач підлягає поновленню на роботі.

6.5. При цьому, суд звертає увагу на те, Верховний Суд у постанові від 20.01.2021 року, у справі № 804/958/16 зазначив, що з аналізу статті 235 КЗпП України вбачається, що у разі встановлення незаконного звільнення суд обмежений правами щодо поновлення такого працівника на посаді, а саме суд може поновити таку особу безальтернативно лише на роботі, з якої працівника було звільнено, а не також і на рівнозначну посада (як помилково зазначено у позовних вимогах).

6.6. Окрім цього, пунктами 2 та 3 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

6.7. Враховуючи висновок суду про протиправність та скасування оскаржуваного наказу, як акту індивідуальної дії, а також беручи до уваги вимоги частини 1 статті 235 КЗпП України, позивача необхідно поновити на посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Путильської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості з 01.04.2023 року (наступний день після дати звільнення), а не з 31.03.2023 року (як помилково зазначено у позовних вимогах), оскільки 31.03.2023 року був останнім робочим днем позивача.

6.8. При цьому, рішення в частині поновлення на роботі, а також виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, підлягає зверненню до негайного виконання.

6.9. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з підстав, зазначених у мотивувальній частині рішення.

6.10. Суд також зазначає, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

7.1. Статтею 139 КАС України вирішено питання розподілу судових витрат.

7.2. У цій справі позивач не сплачував судовий збір, оскільки звільнений від нього відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року №3674-VI позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

7.3. Натомість, з матеріалів справи судом встановлено, що позивачем понесено витрати на правничу допомогу.

7.4. Так, відповідно до наданих суду доказів позивач, за наслідками розгляду даної справи, понесено судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 6000,00 грн.

7.5. На підтвердження понесення судових витрат, представник позивача суду надав:

- розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 09.05.2023 року;

- акт про приймання-передачі наданих послуг від 09.05.2023 року;

- квитанцію до прибуткового касового ордера №8 від 09.05.2023 року про сплату позивачем наданих послуг у розмірі 6000,00 грн.

7.6. У цій справі судом задоволено частково позов ОСОБА_1 , яка в розумінні КАС України не є суб`єктом владних повноважень, а тому судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (пропорційно задоволеним вимогам), який порушив права позивача.

7.7. Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а відповідно до пункту 1 частини 3 цієї ж статті КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

7.8. Статтею 134 КАС України врегульовані питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

7.9. Зокрема, відповідно до частин 3,4 цієї статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

7.10. Адвокатом Владічан О.Г. надано суду детальний опис робіт (наданих послуг) та первинні документи (розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи), які підтверджують надання ним послуг правової допомоги позивачу.

7.11. Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

7.12. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини 6 статті 134 КАС України).

7.13. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 7 статті 134 КАС України).

7.14. Згідно наявних у матеріалах справи доказів позивачем за послуги правової допомоги фактично сплачено 3500 грн.

7.15. Приписами частини 1 статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги.

7.16. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (частини 2, 3 статті 30 вищевказаного Закону).

7.17. Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

7.18. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

7.19. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо, однак вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

7.20. Як зазначено судом вище, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 7 статті 134 КАС України).

7.21. Зазначене право належить виключно відповідачеві і суд самостійно не вправі доводити неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

7.22. Представник відповідача клопотання щодо зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суду не надав та не вчинив жодних дій щодо доведення неспівмірності витрат.

7.23. При цьому, суд звертає увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду стосовно вирішенні питання про розподіл судових витрат, викладену в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Так, Великою Палатою зроблено висновок, що саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів. Зазначену правову позицію суд, згідно частини 5 статті 242 КАС України, враховує при вирішенні питання про розподіл судових витрат у цій справі та не вбачає підстав для відступлення від неї.

7.24. Водночас, Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

7.25. У цій справі, суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України, виходить із того, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

7.26. Проаналізувавши складність справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає, що розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу відповідає умовам співмірності.

7.28. Водночас, з урахуванням того, що позов задоволено частково, суд приходить до висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Чернівецького обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Чернівецького обласного центру зайнятості №257-к від 31 березня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».

3. Поновити ОСОБА_1 на посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Путильської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості з 01.04.2023 року.

4. Стягнути з Чернівецького обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.04.2023 року по 09.11.2023 року у розмірі 48070,47 грн.

5. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Путильської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості, а також виплати їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, допустити до негайного виконання.

6. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

7. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецького обласного центру зайнятості судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Чернівецький обласний центр зайнятості (м. Чернівці, вул. Університетська, буд. 31, ).

Суддя О.В. Анісімов