Справа № 160/28/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/28/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року в адміністративній справі №160/28/23 (головуючий суддя першої інстанції - Рянська В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України; (третя особа - Міністерство юстиції України) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 28.12.2022 року (згідно поштової накладної) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Центр пробації» МЮ України щодо не нарахування та невиплати їй додаткової винагороди за період з 24.02.2022 року до 31.05.2022 року відповідно до п.1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року (у редакції Постанови від 24.03.2022 року);

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй додаткову винагороду за період з 24.02.2022 року до 31.05.2022 року відповідно до п.1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року (у редакції Постанови від 24.03.2022 року).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 14.01.2011 року та була звільнена 21.11.2022 року з посади начальника Павлоградського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області. На думку позивача, відповідачем протиправно у спірний період не виплачувалась їй додаткова винагорода відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року. При звільненні їй також не було виплачено вказану винагороду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Третя особа - Міністерство юстиції України подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року провадження у вказаній справи зупинялось до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі №260/3564/22.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року поновлено апеляційне провадження у справі №160/28/23.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проходила службу в Державній кримінально-виконавчій службі України (а.с.5-7 т.1).

Наказом ДУ «Центр пробації» № 61/к від 26.06.2018 року капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 , яка направлена для подальшого проходження служби з Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, призначено на посаду начальника Павлоградського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області з 01.07.2018 року.

Наказом ДУ «Центр пробації» №657/ОД-21 від 04.08.2021 року змінено назву уповноваженого органу з питань пробації по філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, а саме Павлоградський міськрайонний відділ на Павлоградський районний відділ.

Наказом ДУ «Центр пробації» №595/к від 11.11.2022 року підполковника внутрішньої служби Коваль С.М., начальника Павлоградського районного відділу Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області звільнено з 21.11.2022 року на підставі пункту 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) (а.с. 9 т.1).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Постановою Кабінету Міністрів України № 350 від 22.03.2022, яка набрала чинності 24.03.2022 та застосовується з 24.02.2022, доповнено абзац перший пункту 1 Постанови №168 після слів «та поліцейським» словами «, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка»,»

Постановою Кабінету Міністрів України № 793 від 07.07.2022, яка набрала чинності 19.07.2022 та застосовується з 24.02.2022, внесено такі зміни до пункту 1 Постанови № 168: в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».

Державна установа «Центр пробації» листом №744/8/Ян-22 від 30.03.2022 звернулась до Міністерства юстиції України щодо надання роз`яснень про те, чи поширюється дія постанови Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022, якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, на осіб рядового та начальницького складу Державної установи «Центр пробації».

Міністерством юстиції України надано відповідачу відповідь листом №31985/32924-11-22/7.4.1 від 26.04.2022 про те, що згідно з інформацією, наданою Бухгалтерською службою Міністерства юстиції України, відповідно до Методики проведення фінансово-економічних розрахунків при підготовці проекту акта Кабінету Міністрів України та законопроекту, що вноситься у порядку законодавчої ініціативи Кабінетом Міністрів України на розгляд Верховної Ради України, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 21.03.2008 № 423, фінансово-економічні розрахунки до проекту зазначеної вище постанови здійснені за бюджетною програмою 3601020 «Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України», водночас утримання персоналу Державної установи «Центр пробації» у 2022 році здійснюється за бюджетною програмою 3601030 «Забезпечення діяльності органів пробації».

Згідно з розрахунковими листами про щомісячні види грошового забезпечення за період з січень-жовтень 2022 року, додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 протягом вказаного періоду позивачу не нараховувалась та не виплачувалась (а.с. 20-21 т.1).

08.12.2022 року позивач звернулася до ДУ «Центр пробації» із заявою про нарахування та виплату всіх сум, належних при звільненні, а саме додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. щомісячно за період з 24.02.2022 року до 31.05.2022 року (а.с. 17 т.1).

Державна установа «Центр пробації» листом за вих.№148/К-147/11/Ян-22 від 26.12.2022 року повідомила позивача про відсутність підстав для нарахування та виплати їй додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ №168 (а.с. 18-19 т.1).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати їй додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, оскаржила таку бездіяльність до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач як особа начальницького складу, що переведена з Державної кримінально-виконавчої служби України, входить до складу персоналу Павлоградського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, який є уповноваженим органом з питань пробації, а тому судом першої інстанції не встановлено підстав для виплати позивачеві Державною установою «Центр пробації» Міністерства юстиції України у спірний період додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022 року, яка набрала чинності 24.03.2022 року та застосовується з 24.02.2022 року, доповнено абзац перший пункту 1 Постанови №168 після слів «та поліцейським» словами «, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка»».

Таким чином, вказаною постановою №350 Кабінет Міністрів України встановив, зокрема, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби на період дії воєнного стану виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Відповідно до статті 1 Закону України від 5 лютого 2015 року №160-VIII «Про пробацію» (далі по тексту - Закон №160), орган пробації - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері пробації; персонал органу пробації - працівники, які відповідно до повноважень, визначених цим Законом та іншими законами України, виконують завдання пробації.

Згідно зі статтею 18 Закону №160 орган пробації у межах своїх повноважень організовує: забезпечення суду досудовими доповідями про обвинувачених; здійснення нагляду за засудженими; виконання покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт; реалізацію пробаційних програм стосовно осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням; соціально-виховну роботу із засудженими; підготовку до звільнення засуджених, які відбувають покарання у виді обмеження волі та позбавлення волі на певний строк.

Частиною 1 статті 19 Закону №160 визначено, що права, обов`язки, відповідальність, правовий та соціальний захист персоналу органу пробації визначаються Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та цим Законом.

Державну установу «Центр пробації» утворено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №655-р від 13.09.2017 року та наказом Міністерства юстиції України №4322/5 від 28.12.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника Павлоградського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області 01.07.2018 року та звільнено з посади начальника Павлоградського районного відділу Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області 21.11.2022 року, на підставі пункту 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), відповідно до наказу Державної установи «Центр пробації» № 595/к від 11.11.2022 року.

Відповідно до Положення про Павлоградський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної установи «Центр пробації» №758/08-21 від 07.09.2021 року, Павлоградський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області є уповноваженим органом з питань пробації, який безпосередньо забезпечує виконання у межах адміністративно-територіальної одиниці певних видів адміністративних стягнень та кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та пробації. До складу персоналу входять працівники, які працюють за трудовим договором, та особи начальницького складу, що були переведені з Державної кримінально-виконавчої служби України.

Згідно з посадовою інструкцією начальника Павлоградського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, затвердженої начальником філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області 04.01.2022 року №230вн/21-22, основною метою діяльності начальника Павлоградського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області є забезпечення виконання завдань, покладених на Павлоградський районний відділ, зокрема, щодо реалізації в межах компетенції державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, реалізація заходів досудової, наглядової та пенітенціарної пробації, пробаційних програм, організація взаємодії з державними та громадськими організаціями, забезпечення контролю за дотриманням прав людини і громадянина при виконанні покарань, не пов`язаних з позбавленням волі.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 року №2713-IV (далі по тексту - Закон №2713) Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Згідно з ч.1 ст.14 Закону №2713 до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).

Колегія суддів звертає увагу, що Постановою КМУ №168 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. щомісячно особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Згідно матеріалів справи, Державна установа «Центр пробації» є державною установою, що створена для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України з питань пробації і безпосереднього спрямування та координації уповноважених органів з питань пробації, що належить до сфери управління Мін`юсту.

Скаржник вважає, що вона як особа начальницького складу, що переведена з Державної кримінально-виконавчої служби України, на посаду начальника Павлоградського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, який є уповноваженим органом з питань пробації та відноситься до органів Державної кримінально-виконавчої служби України, має право на додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ №168 за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року.

Апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими та зазначає, що відповідач є неприбутковою державною установою, що створена для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України з питань пробації та є окремим, самостійним державним органом в системі Державної кримінально-виконавчої служби України.

У постанові КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» чітко визначено коло осіб, які мають право на отримання додаткової винагороди, зокрема особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Оскільки позивач проходила службу та була звільнена з посади начальника Павлоградського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, який є уповноваженим органом з питань пробації, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції та вважає, що підстави для виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року, відсутні.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року в адміністративній справі №160/28/23 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року в адміністративній справі №160/28/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко