Справа № 500/6436/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6436/23

09 листопада 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання відмови протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника адвоката Шевчука Валентина Олексійовича звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.08.2023 №7667-7829/П-02/8-1900/23 про відмову в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи у Козівській госпрозрахунковій дільниці;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу до страхового стажу період її роботи на посаді майстра госпрозрахункової дільниці у Козівській госпрозрахунковій дільниці з 12.07.1989 по 30.12.1998, без врахування часу перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 16.02.1994 по 15.02.1997.

В обґрунтування позову вказано, що позивач отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У серпні 2023 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про зарахування страхового стажу та перерахунок розміру пенсії.

Листом від 28.08.2023 в задоволенні поданої заяви було відмовлено та не зараховано до страхового стажу період роботи у Козівській госпрозрахунковій дільниці з 12.07.1989 по 30.12.1998, оскільки в трудовій книжці запис про звільнення з роботи (запис №2) зроблений не у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме відсутній номер наказу про прийняття та його дата.

Позивач зазначає, що недоліки записів у трудовій книжці не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З наведених підстав просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 13.10.2023 разом з позовною заявою та додатками надіслані відповідачу в його електронний кабінет та доставлені 11.10.2023 і 06.10.2023 відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Відповідач відзив на позов у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) до суду не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог. Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позові, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.4).

Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про зарахування періоду роботи до страхового стажу.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.08.2023 №7667-7829/П-02/8-1900/23 позивача повідомлено, що при обчисленні страхового стажу не враховано періоду роботи в Козівській госпрозрахунковій дільниці з 12.07.1989 по 30.12.1998, оскільки в трудовій книжці запис про звільнення з роботи (запис №2) зроблений не у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме відсутній номер наказу про прийняття та його дата.

Також вказано, що період з 16.02.1994 по 15.02.1997 зараховано до страхового стажу, як догляд за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Період роботи у Козівській госпрозрахунковій дільниці можливо зарахувати до страхового стажу за умови представлення документів, які б підтвердили даний факт (а.с.5 зворот - 6).

Позивач не погоджується з такою відмовою суб`єкта владних повноважень, вважає її такою, що порушує її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Дії відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Судом досліджено копію трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 .

Розділ Відомості про роботу трудової книжки позивача містить такі записи щодо її трудової діяльності Козівській госпрозрахунковій дільниці:

запис №1, 12.07.1989, прийнята майстром госпрозрахункової дільниці, підстава: наказ №25 від 12.07.1989;

запис №2, 31.12.1998, переведена у колгосп «Правда».

Запис про звільнення (переведення) засвідчений підписом уповноваженої особи та скріплений печаткою підприємства. При цьому вбачається, що роботодавцем не зазначено реквізитів наказу, на підставі якого внесено запис №2 у трудову книжку (а.с.4 зворот).

Вказаний недолік заповнення трудової книжки позивача став підставою для незарахування відповідачем спірного періоду до страхового стажу ОСОБА_1 з огляду на невідповідність такого запису вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Порядок ведення трудових книжок на момент внесення спірного запису до трудової книжки позивача було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується 05.01.1993.

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження (пункти 2.8, 2.9 Інструкції № 58).

Як встановлено судом та вказано вище, в записі про звільнення з роботи (переведення) позивача (Запис №2) не вказано реквізитів наказу, на підставі якого зроблено такий запис (а.с.4 зворот).

Водночас суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах. Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від постанові від 21.02.2018 (справа №687/975/17), від 23.04.2019 (справа №593/1452/16-а), від 30.09.2021 (справа №300/860/17), висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

При цьому із відповіді Архівного відділу Тернопільського районної військової адміністрації №256 від 09.06.2023 на заяву позивача вбачається, що документи Козівської госпрозрахункової дільниці по виробництві місцевих будівельних матеріалів смт. Козова Тернопільської області на зберігання в архівний відділ Тернопільської райдержадміністрації не надходили (а.с.6 зворот).

У матеріалах справи також наявний лист Комунальної установи «Трудовий архів» Козівської селищної ради №262 від 12.06.2023, відповідно до якого документи Козівської госпрозрахункової дільниці по виробництві місцевих будівельних матеріалів смт. Козова Тернопільської області на зберігання в Комунальну установу «Трудовий архів» Козівської селищної ради не надходили (а.с.6 зворот).

Отже, можливість надати інші документи для підтвердження наявного трудового стажу в спірний період у позивача відсутня з незалежних від нього причин.

Суд зазначає, що у трудовій книжці позивача у відомостях про роботу наявні відповідні записи про прийняття її на роботу та звільнення з роботи, засвідчені підписами та скріплені печатками установи.

Водночас виявлені територіальним органом Пенсійного фонду України недоліки у заповненні записів трудової книжки ОСОБА_1 , за правильність внесення яких працівник не відповідає, при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування спірного періоду до стажу її роботи.

Таким чином, відповідач протиправно не зарахував спірний період до страхового стажу позивача.

Разом з тим позивач визначила спосіб захисту порушеного права через визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.08.2023 №7667-7829/П-02/8-1900/23 про відмову в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи у Козівській госпрозрахунковій дільниці.

Однак суд зауважує, що лист Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.08.2023 №7667-7829/П-02/8-1900/23, яким надано відповідь на заяву ОСОБА_1 щодо зарахування спірного періоду трудової діяльності до її страхового стажу, не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні пенсійного законодавства, яке може бути визнано протиправним та скасовано судом.

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що у даному випадку слід констатувати допущення Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області протиправної поведінки у вигляді дій щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу спірного періоду трудової діяльності.

Відтак, оскільки вказані дії органу Пенсійного фонду є протиправними, наявні достатні обґрунтовані підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи на посаді майстра госпрозрахункової дільниці у Козівській госпрозрахунковій дільниці з 12.07.1989 по 30.12.1998, без врахування часу перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 16.02.1994 по 15.02.1997, оскільки цей період уже зараховано органом Пенсійного фонду до страхового стажу позивача, що вбачається з розрахунку стажу (а.с.5 зворот).

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1073,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 27.09.2023 (а.с.8).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання відмови протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії щодо відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи на посаді майстра госпрозрахункової дільниці у Козівській госпрозрахунковій дільниці з підстав, викладених у листі від 28.08.2023 №7667-7829/П-02/8-1900/23.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи на посаді майстра госпрозрахункової дільниці у Козівській госпрозрахунковій дільниці з 12.07.1989 по 30.12.1998, без врахування часу перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 16.02.1994 по 15.02.1997.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складений та підписаний 09 листопада 2023 року.

Суддя Чепенюк О.В.