Справа № 420/20219/23
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянув в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, за результатом розгляду якого, позивач просить суд:

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 0-1519 від 24.04.2018 року на суму 1947,20 грн., № 0-1519 від 24.04.2018 року на суму 18700,80 грн., № 0-1519 від 13.03.2019 року на суму 453,09 грн., № 0-1519 від 13.03.2019 року на суму 4351,44 грн., № 0-1519 від 04.03.2020 року на суму 2539,27 грн., № 0-1519 від 04.03.2020 року на суму 24387,01 грн.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що вказані податкові повідомлення-рішенням є протиправним та такими, що порушують його права. Позивач не є власником нерухомого майна комплексу загальною площею 121,7 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки власником зазначеного майна є ОСОБА_2 . З жовтня 2016 року об?єкт нерухомого майна нежитлова будівля комплекс теплиці площею 1168,8 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично зруйнований та відновленню не підлягає, а з 28.05.2019 року право власності позивача на вказані теплиці припинено за рішення Виконавчого комітету Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області.

Ухвалою суду від 14.08.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

30.08.2023 року від представника ГУ ДПС в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов, згідно з яким, відповідач не погоджується з доводами позивача та зазначає, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, позивач є власником нерухомого майна: нежитлової будівлі з 29.10.2008 року площе 1168,8 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , нерухомого майна - комплексу з 18.12.2007 року площею 121,7 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , нерухомого майна - комплексу з 18.12.2007 року площею 231,3 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, оскаржувані податкові-повідомлення рішення прийняті відповідачем правомірно.

15.09.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив на позов, в якій позивач наполягає на тому, що не є власником нерухомого майна, яке стало базою нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками справи докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, ОСОБА_1 , є власником нерухомого майна - нежитлової будівлі площею 1168,8 кв. м. яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з 29.10.2008 року.

Також, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, суд встановив, що з 18.12.2007 року по 21.10.2010 року, ОСОБА_1 був власником нерухомого майна - комплексу площею 121,7 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, з 21.10.2010 року право власності на вказане майно зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі рішення. Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2010 року у справі №2-2050/2010 (а.с.97 зворот).

Згідно з розрахунком податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017-2019 роки, саме на вказані об`єкти нежитлової нерухомості, ГУ ДПС в Одеській області нарахувало ОСОБА_1 податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості та прийняло оскаржувані податкові повідомлення-рішення: № 0-1519 від 24.04.2018 року на суму 1947,20 грн., № 0-1519 від 13.03.2019 року на суму 453,09 грн., № 0-1519 від 04.03.2020 року на суму 2539,27 грн. (щодо об?єкта нерухомого майна комплексу площею 121,7 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 );

№ 0-1519 від 24.04.2018 року на суму 18700,80 грн., № 0-1519 від 13.03.2019 року на суму 4351,44 грн., № 0-1519 від 04.03.2020 року на суму 24387,01 грн. (щодо об?єкта нерухомого майна нежитлової будівлі площею 1168,8 кв. м. яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України.

З 01 січня 2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 №71-VIII, згідно з яким, зокрема, статтю 266 Податкового кодексу України викладено в іншій редакції та введено новий вид податку - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п. п. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Згідно з підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

За приписами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

З огляду на наведені положення ПКУ, база оподаткування об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав.

Як встановив суд, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, з 18.12.2007 року по 21.10.2010 року, ОСОБА_1 був власником нерухомого майна - комплексу площею 121,7 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З 21.10.2010 року право власності на вказане майно зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі рішення. Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2010 року у справі № 2-2050/2010.

Оскільки, за податковими повідомленнями-рішеннями № 0-1519 від 24.04.2018 року на суму 1947,20 грн., № 0-1519 від 13.03.2019 року на суму 453,09 грн., № 0-1519 від 04.03.2020 року на суму 2539,27 грн. позивачу нараховано податкові зобов?язання за 2017-2019 року щодо об?єкта нерухомого майна комплексу площею 121,7 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який вибув із його власності у 2010 року, суд робить висновок, що вказані податкові-повідомлення рішення належать до скасування.

Щодо правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень № 0-1519 від 24.04.2018 року на суму 18700,80 грн., № 0-1519 від 13.03.2019 року на суму 4351,44 грн., № 0-1519 від 04.03.2020 року на суму 24387,01 грн. (щодо об?єкта нерухомого майна нежитлової будівлі площею 1168,8 кв. м. яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), суд зазначає наступне.

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області від 28.05.2019 року № 169, було затверджено наданий комісією акт про визначення технічного стану нежитлової будівлі «Теплиця» № 67-к по АДРЕСА_1 , визнано нежитловий будинок АДРЕСА_1 таким, що знаходиться в незадовільному технічному стані, не відповідає санітарно-технічним нормам та непридатним для експлуатації, вирішено списати та виключити із обліку нежитлову будівлю, яка розташована в АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.10.2008 р. САА№737485 та записів погосподарських книг сільської ради загальною площею 1168,8 кв. м, виключити із обліку державного реєстру речових прав на нерухоме майно поштову адресу АДРЕСА_1 та внести відповідні зміни в погосподарську книгу с. Липецьке.

Проте, оскільки підставою для визначення бази оподаткування об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб є дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документи на право власності, а в період 2017-2019 років, відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, позивач був власником об?єкта нерухомого майна нежитлової будівлі площею 1168,8 кв. м. яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачем правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення № 0-1519 від 24.04.2018 року на суму 18700,80 грн., № 0-1519 від 13.03.2019 року на суму 4351,44 грн., № 0-1519 від 04.03.2020 року на суму 24387,01 грн.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що адміністративний позов ОСОБА_1 належить до частково задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд встановив, що за звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (оскільки 1% ціни позову, менший ніж 0,4 розміру прожиткового мінімуму). Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину суми сплаченого судового збору, що складає 536,80 грн.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 139, 243, 245, 246, 255, 257- 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 0-1519 від 24.04.2018 року, № 0-1519 від 13.03.2019 року, № 0-1519 від 04.03.2020 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП: 44069166) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 536,80 грн. (п?ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ).

Відповідач Головне управління ДПС в Одеській області (, адреса: вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65007).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 06 листопада 2023 року.

Суддя Н.В. Бжассо