Справа № 280/2022/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 280/2022/23
(суддя Чернова Ж.М., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року у справі №280/2022/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31 березня 2023 року звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, згідно з яким, просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 10 лютого 2023 року № 9, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції в сумі 71224,65 грн, а також всю пеню, якщо така була нарахована.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказане податкове повідомлення-рішення повинно бути скасовано, оскільки відповідно до розрахунку фінансових санкцій у додатку до оспорюваного податкового повідомлення-рішення форми С відповідальність розділена на два пункти із одночасним застосуванням санкції п.1 ст.17 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг як за перше так і одночасно за повторно вчинене правопорушення.

Крім того, позивач вважає, що її провини в ситуації яка склалася немає, а контролюючий орган під час прийняття повідомлення-рішення не врахував усі об`єктивні обставини та перевищив свої службові обов`язки. Із наведеними висновками податкової перевірки та застосованими фінансовими санкціями позивач не згодна.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, судом встановлено наявність обставин які свідчать про відсутність в діях позивача податкових правопорушень.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції порушуючи принципи адміністративного судочинства: надає перевагу обґрунтуванням позивача над запереченням проти позову, що є порушенням ч.4 ст.242 КАС України; врахував під час розгляду справи неналежний та недопустимий доказ, а саме записку продавця ОСОБА_2 , яка таких пояснень під час перевірки не надавала.

Посилається про неправильне зазначення судом в оскарженому рішенні про проведення фактичної виїзної перевірки замість фактичної перевірки; неправильної оцінки судом першої інстанції відсутності реквізиту у фіскальному чеку.

Стверджує, що продаж товару без застосування РРО не є триваючим порушенням, а невидача касового чеку, під час кожного продажу товару, є окремим порушенням.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає про те, що записка продавця ОСОБА_2 не подавалась, як безсумнівний доказ; відповідачем не було встановлено, що готівкові кошти виявлені на місті торгівлі це кошти з продажу підакцизних товарів; п.82.3 ст.82 ПК України містить визначення строків проведення виїзної фактичної перевірки, а отже застосування судом словосполучення виїзна фактична перевірка не є помилкою.

Звертає увагу на положення ст. 114 ПК України які передбачають поняття повторного вчинення правопорушення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 20 грудня 2022 року №1310-п, направлень від 20.12.2022 №1904 та № 1905, посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , відділ магазину, з питань дотримання норм законодавства у сфері здійснення оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; ведення касових операцій; укладення трудового договору; оформлення трудових відносин та з питань ціноутворення, з 21 грудня 2022 року, тривалістю не більше 10 діб, за період з 01.11.2023 по день закінчення фактичної перевірки.

Перед початком перевірки посадовими особами контролюючого органу на підставі п. 80.4 ст. 80, п. п. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 ПК України була проведена контрольна розрахункова операція, а саме придбано: 1 кава Еспрессо за ціною 10,00грн; 1 пляшка настонки Nemiroff 0,2 л. за ціною 52,50грн; 1 пачка сигарет LM Blue за ціною 68,00грн; 1 пляшка коньяку Старий Кахеті 4 зірочки ємністю 0,5 л за ціною 292,00грн; 1 пачка HEETS Silver за ціною 80,00грн; 1 кава Латте ірландський за ціною 18,00грн на загальну суму 520,50грн.

В ході проведення перевірки встановлено наступні порушення:

не застосування реєстратора розрахункових операцій при проведенні розрахункових операцій на суму 449,60грн, а саме: з початку робочого дня 26.12.2022 та на момент початку фактичної перевірки станом на 11:08 години на місці проведення розрахунків знаходились готівкові кошти у сумі 549,60 грн, в той час, як відповідно до Зет-звіту №921 сума готівкових розрахунків, що проведені через реєстратор розрахункових операцій становить 100,00 грн. Таким чином готівкові кошти у сумі 449,60 грн було не проведено через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій;

відповідно до бази даних ДПС України (СОД РРО) встановлено випадки створення в РРО розрахункових документів при продажу алкогольних напоїв на суму - 47071,50 грн, які повинні маркуватися марками акцизного податку (далі - МАП), без реквізитів МАП. У відповідній графі почекових даних РРО відсутня інформація про серію та номер МАП.

За результатами фактичної перевірки контролюючим органом складено акт №2/08/01/07/09/ НОМЕР_1 від 30.12.2022, відповідно до якого перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п.1, 2 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (зі змінами та доповненнями), а саме не застосування реєстратора розрахункових операцій при проведенні розрахункових операцій на суму 449,60грн та створення в РРО розрахункових документів при продажу алкогольних напоїв на суму 47071,50грн, які повинні маркуватися марками акцизного податку, без реквізитів МАП.

02.01.2023 складено акт №7/08/01/07/09/ НОМЕР_1 про те, що після ознайомлення з актом від 30.12.2022, платник податків, його законний представник або особа, яка здійснювала розрахункові операції у відділі магазину АДРЕСА_1 , продавець ОСОБА_2 , довірена особа ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) відмовилися від підпису акта фактичної перевірки та його отримання.

На підставі акта №2/08/01/07/09/ від 30.12.2022 Головним управлянням ДПС у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення-рішення форми С від 10.02.2023 №9, яким за порушення пункту 1 та пункту 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (зі змінами та доповненнями), на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і пункту 1 статті 17 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (зі змінами та доповненнями), до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 71224,65грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірне рішення відповідачем прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Статтею 8 Закону України №265/95-ВР передбачено, що форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням РРО або програмних РРО чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. А саме Положенням «Про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 (далі - Положення №13).

Відповідно до вимог Наказів Міністерства фінансів №306 від 18.06.2020 та №329 від 08.06.2021 було внесено зміни до Положення №13. Зазначені зміни стосуються реквізитів фіскальних касових чеків на товари (послуги), що створюються та друкуються РРО та програмними РРО, в тому числі з`явилась необхідність відображення у чеках цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку при продажу алкогольних напоїв.

Відповідно до абзацу 2 п.2 Наказу №329 до 01 жовтня 2021 року реєстратори розрахункових операцій, версії внутрішнього програмного забезпечення яких включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, за наявності технічних можливостей мають бути доопрацьовані їх виробниками (постачальниками) відповідно до статті 12 Закону України №265 Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг з метою забезпечення можливості виконання всіх вимог до форми і змісту розрахункових документів, відповідно до цього наказу.

Відповідно до абзацу 3 статті 12 Закону №265 не підлягають виключенню з Державного реєстру моделі реєстраторів розрахункових операцій, що раніше пройшли первинну реєстрацію та використовуються суб`єктом господарювання, до закінчення строку їх служби. Строк між первинною реєстрацією реєстраторів розрахункових операцій та датою їх виключення з Державного реєстру не може становити менше семи років. У разі зміни законодавчих вимог до використання реєстратора розрахункових операцій виробник (постачальник) зобов`язаний, за наявності технічних можливостей, здійснити доопрацювання реєстратора розрахункових операцій.

Отже, враховуючи положення зазначених правових норм, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції відносно того, якщо підприємство застосовує РРО, версії внутрішнього програмного забезпечення яких вже включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій та які перебувають на обліку в органах ДПС до моменту набрання чинності Наказами №306 та №329, такі РРО можливо використовувати до закінчення строку їх служби, а обов`язок по їх доопрацюванню законодавство покладає саме на виробників (постачальників), а не на користувачів. При цьому, таке доопрацювання виробниками РРО має бути здійснено лише за наявності технічних можливостей.

Реєстратор розрахункових операцій, створювані розрахункові документи якого і стали підставою для прийняття спірного повідомлення-рішення, є реєстратор моделі Datecs MP-01, заводський №СП800100904, фіскальний №, версії внутрішнього програмного забезпечення MP-01 1.01, обслуговується центром сервісного обслуговування ПП Леда, що підтверджується довідкою про опломбування реєстратора розрахункових операцій від 10.06.2020 №20061001, та на момент набрання чинності Наказами №306 та №329 був внесений до Державного реєстру реєстраторів, що підтверджується Наказами Про затвердження Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій № 392 від 15.05.2019 та №744 від 21.12.2020 в редакції від 12.03.2021.

При цьому, згідно з листом ПП Леда реєстратор розрахункових операцій DATECS MP-01 не має технічних можливостей доопрацювання РРО, версії внутрішнього програмного забезпечення 1.01, в частині відображення у розрахункових документах цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серії та номеру), у відповідності до вимог форми і змісту розрахункових документів затверджених наказом МФУ №329 від 08.06.2021 та передбачених п. 11 ст.3 Закону України № 265/95 Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Доопрацювання версії ПЗ моделі РРО DATECS MP-01 згідно з положеннями Наказу Міністерства Фінансів України №306 від 18.06.2020 Про внесення змін до наказу Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13р. є неможливим, у зв`язку з технічними можливостями цього РРО, про що свідчить офіційний лист виробника РРО ТОВ СИСТЕМА ТРЕЙД №02/47 від 19.05.2021.

Положення абзацу 3 статті 12 Закону №265/95-ВР, кореспондуються з приписами пункту 44 Порядку технічного обслуговування та ремонту реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2004 №601, відповідно до яких у разі зміни законодавчих вимог до використання реєстратора розрахункових операцій виробник (постачальник) зобов`язаний, за наявності технічних можливостей, здійснити доопрацювання реєстратора розрахункових операцій

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такий обов`язок покладено саме на виробника (постачальника) РРО, а не на користувача, яким є позивач. До того ж, наявність письмового підтвердження виробника (постачальника) РРО про неможливість доопрацювання програмного забезпечення нормами чинного законодавства не передбачена.

Згідно зі ст. 111.4. Податкового кодексу України особа вважається такою, що вчинила правопорушення повторно, якщо вона була притягнута до відповідальності у встановленому цим Кодексом порядку.

Водночас судом першої інстанції з`ясовано, що відповідно до розрахунку фінансових санкцій контролюючим органом:

за порушення пункту 1, пункту 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зміст порушення: проведення розрахункової операції без використання РРО, застосовано відповідальність передбачену: п.1 ст.17 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР, відповідальність: 100 % вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) за порушення, вчинене вперше (114,00грн х 100% = 114,00грн (чек від 01.11.2022 №28930), розмір фінансової санкції 114,00грн;

за порушення пункту 1, пункту 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зміст порушення: проведення розрахункової операції без використання РРО, застосовано відповідальність передбачену: п.1 ст.17 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР, відповідальність: 150 % вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) за кожне наступне вчинене порушення 47407,10грн (449,60грн + 47071,50грн 114,00грн) х 150% = 71110,65грн, розмір фінансової санкції 71110,65 грн.

Між тим, як правильно було з`ясовано судом першої інстанції позивач, протягом останнього календарного року, не притягувалась до відповідальності за аналогічне правопорушення, а тому застосування до позивача санкції за допущене правопорушення у сфері РРО як за таке, що вчинено повторно є протиправним.

Доводи апеляційної скарги зазначені висновки неспростовують.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що відповідно до акта перевірки випадки створення не відповідних розрахункових документів при продажу алкогольної продукції встановлені контролюючим органом не під час проведення фактичної виїзної перевірки 26.12.2022, а шляхом аналізу відомостей аналітичної системи ДПС України СОД РРО за минулий період, тобто поза межами предмету проведення перевірки і не в рамках контрольної закупівлі. Натомість безпосередньо в рамках контрольної закупівлі 26.12.2022 посадовими особами контролюючого органу серед інших товарів були придбані дві позиції акцизної алкогольної продукції, а саме 1 пляшка настоянки "Nemiroff" 0.2 л, за ціною 52,50 грн та 1 пляшка коньяку "Старий Кахеті" 4 зірки ємністю 0,5 л за ціною 292,00 грн та зафіксовано в п.2.2.13 описової частини акта, що позивачем надавався розрахунковий документ встановленої форми та змісту.

При цьому ані в наказі про проведення перевірки від 20.12.2022 №1310-п, ані у вступній частині акта перевірки не міститься вказівки, що така перевірка здійснюється з метою перевірки даних, наявних в системі обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, та відповідно до змісту вказаних вище статей ПК України перевірка даних наявних в системі СОД РРО є предметом саме камеральної перевірки, проте наказом № 1310-п була призначена саме фактична перевірка.

Зважаючи на це суд першої інстанції дійшов правильного висновку відносно того, що контролюючий орган в питанні відповідності чи невідповідності розрахункових документів перевищив свої службові обов`язки в частині аналізу торгових операцій за минулий період за допомогою аналітичних баз даних, а не за результатами контрольної закупівлі та фактичної перевірки саме на місці проведення господарської діяльності, як це передбачено ПК України та не на основі первинних документів, якими є розрахункові документи, що друкуються відповідним РРО.

Також суд першої інстанції звернувши увагу на те, що відповідно до пп. 2 п. 2.2.20 акта перевірки встановлена відсутність не всіх, а лише одного з реквізитів - серії та номеру МАП, а натомість в спірному повідомленні-рішенні контролюючий орган описує зміст правопорушення з відсутності реквізиту як Проведення розрахункової операції без використання РРО, правильно зазначив, що формальна відсутність реквізиту МАП в рядку №9 не змінює встановленого факту придбання товарів покупцями. Всі чеки підтверджують виконання розрахункових операцій, проведені через належним чином зареєстрований, опломбований та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій, що підтверджується актом перевірки та наявністю цих чеків у базі СОД РРО. Документи містять всі необхідні реквізити, які достатньо повно ідентифікують проведені господарські операції та які в повній мірі відображають рух коштів господарської діяльності позивача та розмір податків.

За змістом же пункту 1 статті 17 Закону №265/95, яка застосовується, передбачена відповідальність саме за нероздрукування та невидачу відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, а не за роздрукування розрахункового документа в якому відсутні певні реквізити. Відповідальність саме за неналежне оформлення розрахункових документів законом прямо не передбачена, а ототожнення контролюючим органом такого виду порушення із непроведенням операцій через РРО є безпідставним, адже останнє передбачає під собою мету суб`єкта господарювання саме ухилитись від сплати податків та занизити показники доходу, на що прямо і спрямована санкція статті 17.

Матеріали справи свідчать про те, що під час проведення контрольної розрахункової операції 26.12.2022 було видано розрахунковий документ встановленої форми та змісту, що не заперечується контролюючим органом та зазначено у п. 2.2.13 акта перевірки. Також такі документи видавались і за всі інші періоди, у тому числі і за період з 01.11.2022 по 30.12.2022, а фактів саме невидачі розрахункових документів контролюючим органом за цей період не встановлено.

Тому, суд першої інстанції правильно зазначив, що результатом ототожнення податковим органом відсутності реквізиту із проведенням розрахункових операцій взагалі без використання РРО є застосування санкції, яка є надмірною і несправедливою по відношенню до суті спірного порушення.

Щодо невідповідності готівкових коштів сумі готівкових розрахунків відповідно до денного Зет-звіту 26.12.2022 суд першої інстанції обґрунтовано зазначив наступне.

Відповідно до ст. 12 розділу II. Прикінцеві Положення Закону №265/95 тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, санкції за порушення вимог цього Закону не застосовуються, крім санкцій за порушення порядку здійснення розрахункових операцій при продажу підакцизних товарів.

Враховуючи те, що підакцизні товари складають лише невелику частину асортименту відділу магазину, а також те, що контролюючим органом не встановлений факт виникнення спірної готівки в сумі 449,60 грн саме в результаті продажу підакцизних товарів, вищенаведене вказує на необ`єктивний та поверхневий підхід контролюючого органу до проведення податкової перевірки та встановлення її результатів.

Згідно з п. 112.7 ст. 112 Податкового кодексу України, усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення від 10 лютого 2023 року №9 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов`язку не виконав.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи відповідача про порушення судом першої інстанції ч.4 ст.242 КАС України, тому що суд першої інстанції «надав перевагу обґрунтуванням позивача над запереченням проти позову», оскільки суд першої інстанції відповідно до п.3 ч.4 ст.246 КАС України, надав мотивовану оцінку кожному аргументу учасників справи, що знайшло своє відображення в оскарженому судовому рішенні.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надаючи оцінку записці продавця ОСОБА_2 , як доказу у справі діяв у відповідності до положень п.1 ч.4 ст.246 КАС України, іншого відповідачем не доведено.

Щодо доводів відповідача про неправильне зазначення судом в оскарженому рішенні про проведення відповідачем фактичної виїзної перевірки замість фактичної перевірки, слід зазначити, що ця описка може бути усунута за заявою сторін, а бо за ініціативою суду, Крім того, це жодним чином не впливає на правильність рішення суду першої інстанції.

Між тим, інші аргументи наведені позивачем в апеляційній скарзі фактично зводяться до вимог щодо переоцінки доказів у справі та незгоди з рішенням суду першої інстанції, проте враховуючи те, що судовим рішенням у цій справі надано необхідне та достатнє обґрунтування доводів сторін, при цьому суд дослідив усі основні питання віднесені на його розгляд, суд апеляційної інстанції вважає, що всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду щодо протиправності рішення відповідача.

В п. 23 рішення від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України" (Заява N63566/00) Європейський суд з прав людини нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine)

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року у справі №280/2022/23 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 08 листопада 2023 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва