Справа № 600/905/23-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Чернівці Справа № 600/905/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області про визнання протиправними дій, рішення та зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з вказаним позовом, в якому (з урахуванням позовної заяви у новій редакції) просить:

визнати протиправними та неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області відділ № 6 м. Новоселиця щодо припинення нарахування та виплати внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 та її неповнолітнім дітям ОСОБА_2 , 2012 р.н., ОСОБА_3 , 2015 р.н., ОСОБА_4 , 2021 р.н., щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам;

визнати протиправним рішення відповідача від 28.12.2022 про стягнення з позивачки надміру отриманих державних коштів в сумі 77000,00 грн;

зобов`язати Управління соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області відділ № 6 м. Новоселиця поновити ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , 2012 р.н., ОСОБА_3 , 2015 р.н., ОСОБА_4 , 2021 р.н., на обліку як внутрішньо переміщених осіб з моменту незаконного зняття з обліку;

зобов`язати відповідача продовжити виплату позивачці та її неповнолітнім дітям щомісячну адресну допомогу з моменту припинення виплати такої допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала, що звернулася із заявою про надання допомоги на проживання ВПО для себе та трьох своїх неповнолітніх дітей. До заяви було подано документи, що підтверджували зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та призначено допомогу на проживання як внутрішньо переміщеним особам.

Проте, з жовтня 2022 року відповідачем припинено виплату їй та її дітям допомоги внутрішньо переміщеним особам.

Вказані дії та рішення відповідача позивачка вважає протиправними, тому звернулася до суду з вказаним позовом.

За вказаною позовною заявою відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

З метою з`ясування всіх обставин у справі пунктом 4 вищевказаної ухвали суду, витребувано з Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області письмові докази по справі.

Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації (районної військової адміністрації) Чернівецької області (далі відповідач) подало до суду відзив у якому просило відмовити у позові. В обґрунтування заперечень відповідач зазначав, що ним правомірно припинено позивачці здійснення відповідних виплат оскільки, на момент повномасштабного вторгнення російської федерації позивачка разом з дітьми не проживала на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії. Крім того, відповідач зазначав, що місце реєстрації позивачки (Херсонська область) не збігається з фактичним місцем проживання (Полтавська область).

У зв`язку із наведеним, відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в селищі Щасливе, Цюпинського району, Херсонська область, що підтверджується копії ІД- паспорту № НОМЕР_1 (а.с. 15).

Згідно довідки про реєстрацію місце проживання особи, виданої Чаплинською селищною радою Херсонської області від 12.11.2029 № 571, позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 17 липня 2000 року по час видання довідки (а.с. 16).

Із змісту свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01.10.2012 видно, що позивачка є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19).

Із змісту свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 28.05.2019 видно, що позивачка є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 17).

Із змісту свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 30.04.2021 видно, що позивачка є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 18).

20.04.2022 Грозинським старостинським округом Топорівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області видано довідку № 7708- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , в якій зазначено зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а фактичне місце перебування/проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 20, 70).

20.04.2022 Грозинським старостинським округом Топорівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області видано також довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, а саме: ОСОБА_2 (№ 7708-); ОСОБА_5 (№ 7708-); ОСОБА_6 (№7708-) (а.с. 68, 69, 71).

У наведених вище довідках про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб зазначено, що зареєстроване місце проживання дітей проведено за адресою: АДРЕСА_1 , а фактичне місце перебування/проживання: АДРЕСА_2 .

Матеріалами справи підтверджується, що управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації (районної військової адміністрації) Чернівецької області (далі - управління) є структурним підрозділом Чернівецької районної державної адміністрації (районної військової адміністрації) Чернівецької області, юридичною особою публічного права і в межах Чернівецького району Чернівецької області забезпечує виконання покладених на управління завдань.

Відділ № 6 (м. Новоселиця) управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації (районної військової адміністрації) Чернівецької області (далі - відділ) є структурним підрозділом управління без статусу юридичної особи публічного права.

20.04.2022 позивачка звернулася до Відділу № 6 (м. Новоселиця) управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та пред`явила наступні документи: довідку від 20.04.2022 № 7708- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 ; довідку від 20.04.2022 № 7708- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 ; довідку від 20.04.2022 № 7708- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_5 ; довідку від 20.04.2022 року № 7708- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_6 .

На підставі поданих документів, відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, 26.04.2022 Відділом № 6 (м. Новоселиця) управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області прийнято рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання, яким позивачці та її неповнолітнім дітям ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 призначено з 01.03.2022 щомісячну допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам в сумі 11000,00 грн, в т. ч. ОСОБА_1 2000,00 грн, ОСОБА_7 3000,00 грн, ОСОБА_5 3000,00 грн, ОСОБА_4 3000,00 грн (а.с. 72).

23.05.2022 ОСОБА_1 звернулася до Відділу № 6 (м. Новоселиця) зі заявою щодо продовження виплати допомоги на народження на дитину - ОСОБА_4 , 2021 р.н., призначення допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (а.с. 74 -75).

В зв`язку з отриманням заяви, Відділ № 6 (м. Новоселиця) направив запит до ДП Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України для направлення електронної особової справи ОСОБА_1 , на що 30.05.2022 отримано відповідь, що особова справа вже передана в інший регіон (а.с. 77, 78).

Як зазначав відповідач у відзиві, 30.05.2022 Відділом № 6 (м. Новоселиця) було направлено запит до управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо направлення особової справи та довідки-атестату отримувача соціальних допомог ОСОБА_1 та 08.06.2022 отримано особову справу і супровідний лист № 48 від 01.06.2022, у якому вказано про те, що ОСОБА_1 отримувала допомогу на народження за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 по червень 2022 року (а.с. 79, 80).

Згідно листа Чаплинського відділу управління соціального захисту населення Каховської районної державної адміністрації Херсонської області від 23.06.2021 № 401/11-02-10, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , перебувала на обліку в управлінні, як отримувач державної допомоги на дітей одиноким матерям з 01.05.2020 по 31.10.2020 (а.с. 81).

В матеріалах справи також міститься лист управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16.06.2021 № 03/4152, згідно якого позивачка проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 82).

Судом встановлено, що лист управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16.06.2021 № 03/4152 адресовано Управлінню соціального захисту населення Чаплинської РДА, з метою призначення позивачці грошової компенсації вартості одноразової натуральної допомоги пакунок малюка.

У відзиві відповідач стверджував та підтверджується матеріалами справи, що для підтвердження права на правомірність отримання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, 20.09.2022 Відділом № 6 (м. Новоселиця) направлено запит до Департаменту соціального захисту населення Херсонської ОВА щодо отримання електронної особової справи та довідки-атестату одержувача соціальних допомог ОСОБА_1 (а.с. 83).

23.09.2022 від Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Управління соціального захисту населення Чаплинської РДА отримано довідку - атестат, в якій зазначено, що особовий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_5 знятий з обліку з 01.11.2020 (а.с. 85).

26.09.2022 Відділом № 6 (м. Новоселиця) управління соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області прийнято розпорядження № 1793, яким закрито особовий рахунок НОМЕР_6 ОСОБА_1 , у зв`язку із проживанням на території, де відсутні бойові дії (а.с. 88).

18.11.2022 Відділ № 6 (м. Новоселиця) управління соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області звернувся із запитом до Департаменту соціального захисту населення Чернівецької ОДА, з метою перевірки та підтвердження наявності права у ОСОБА_1 на одержання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (а.с. 86).

За наслідками розгляду запиту, 19.12.2022 Департамент соціального захисту населення Чернівецької ОДА направив на адресу відповідача листа, в якому наведено норми Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Крім того, в листі зазначено, що Департамент соціального захисту населення Чернівецької ОДА не вповноважений надавати тлумачення законодавства України (а.с. 87).

28.12.2022 Відділ № 6 (м. Новоселиця) управління соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області направив на адресу позивачки лист за вих. № 2867, в якому повідомив про необхідність повернення переплати державної соціальної допомоги ВПО за період з 01.03.2022 по 30.09.2022 в розмірі 77000,00 грн, оскільки вона не мала права на допомогу як внутрішньо переміщена особа, так як місце реєстрації (Херсонська область) не збігається з фактичним місцем проживання (Полтавська область). У листу також зазначено, що позивачкою не було надано документів для підтвердження проживання на території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що на підставі розпорядження № 1793 від 26.09.2022, позивачці та її неповнолітнім дітям з 01.10.2022 припинено нарахування та виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, а також виведено суму переплати даної допомоги у розмірі 77000,00 грн (а.с. 73).

Згідно довідки Відділу № 6 (м. Новоселиця) Управління соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області від 28.12.2022, з березня 2022 року по вересень 2022 року позивачці та її дітям, як внутрішньо переміщеним особам здійснювалася виплата допомоги на проживання, всього на загальну суму 77000,00 грн (а.с. 73).

Вважаючи дії та рішення відповідача протиправними, позивачка звернувся до суду із даним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлені Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 №1706-VII (надалі - Закон № 1706-VII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Частиною 1 ст. 29 Цивільного кодексу України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ч. 6 ст. 29 Цивільного кодексу України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону (ч. 1 ст. 4 Закону №1706-VII).

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч. 2 ст. 4 Закону № 1706-VII).

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону №1706-VII для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо) (ч. 2 ст. 5 Закону №1706-VII).

За ч. 2 ст. 6 Закону № 1706-VII внесення відомостей про зареєстроване або задеклароване місце проживання внутрішньо переміщеної особи на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, а також на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, визначених у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, до Єдиного державного демографічного реєстру під час оформлення, обміну документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, або документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус, здійснюється на підставі документів, що підтверджують зареєстроване або задеклароване місце проживання, або відомостей, внесених до документів особи, що підлягають обміну.

Для внесення відомостей про зареєстроване або задеклароване місце проживання внутрішньо переміщеної особи на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, а також на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, визначених у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, може використовуватися інформація з Державного реєстру виборців, відомчої інформаційної системи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (ч. 2 ст. 7 Закону №1706-VII).

Тобто, за Законом №1706-VII статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права, або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону, не звужуючи при цьому обсяг конституційних прав та свобод особи.

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщена особа, серед іншого, має право на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання.

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (далі - Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 визначено, що для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 509 заява про взяття на облік повинна містити таку інформацію про заявника, зокрема, відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання.

Як фактичне місце проживання/перебування не можуть зазначатися адреси (місцезнаходження) органів державної влади, місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх підрозділів, будь-яких інших приміщень, за якими внутрішньо переміщені особи фактично не проживають.

Пунктом 7-1 Порядку № 509 визначено, що у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону (крім осіб, які є власниками пошкодженого або знищеного житлового приміщення (до відновлення такого житлового приміщення) внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації, і подали заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний вебпортал електронних послуг) приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Судом встановлено, що позивачка разом з своїми неповнолітніми дітьми є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 20.04.2022 № 7708-, № 7708-, № 7708-, № 7708-, видані згідно форми встановленої Додатком 2 до Порядку № 509 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 352).

Доказів скасування вищенаведених довідок про взяття позивачки та її неповнолітніх дітей на облік, як внутрішньо переміщених осіб, відповідач до суду не надав.

Суд зазначає, що до 20.03.2022 механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 (далі Порядок № 505), пунктом 2 якого передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

У зв`язку із набранням чинності 22.03.2022 постановою Кабінету Міністрів України № 332, Порядок № 505 втратив чинність.

Так, механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі допомога) визначено Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 332 Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок № 332, в редакції станом на 20.04.2022, тобто на дату видачі позивачці довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та прийняття рішення про призгначення допомоги).

Пунктом 2 Порядку № 332 передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно- територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 204.

Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб.

Згідно п. 3 Порядку №332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:

для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 грн.;

для інших осіб - 2000 грн.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням. Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 р. включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271). Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Отже, як вбачається зі змісту Порядку № 332, пунктом 2 передбачено коло осіб, яким надається допомога, а пункт 3 містить деякі виключення, коли така допомога не надається.

Так, з п. 2 Порядку № 332 вбачається, що допомога надається, зокрема, особам, які перемістилися з території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "єПідтримка", затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 204.

З аналізу вказаної норми можна зробити висновок, що особа має право на допомогу, визначену Порядком № 332, якщо вона перемістилась з території, яка відповідає двом умовам: на цій території проводяться бойові дії та ця територія визначена в переліку, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 204.

Судом встановлено, що Чаплинський район Херсонської області, з якого у березні 2022 році перемістилася позивачка разом із своїми неповнолітніми дітьми, є територією, що належить до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25.04.2022 № 75.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 204 (як у первинній редакції, так і в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), Херсонська область, з якої у березні 2022 року перемістилась позивачка, визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "єПідтримка".

Таким чином, позивачка перемістилася з території, яка відповідає двом умовам, визначеним пунктом 2 Порядку № 332: на цій території проводяться бойові дії та ця територія визначена в переліку, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 204, а тому позивач належить до кола осіб, що мають право на допомогу відповідно до Порядку № 332.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки позивачка перемістилася з території, яка відповідає двом умовам, визначеним пунктом 2 Порядку № 332 (на цій території проводяться бойові дії та ця територія визначена в переліку, затвердженому розпорядженням № 204-р), суд вважає, що вона належить до кола осіб, що мають право на допомогу на проживання відповідно до Порядку № 332, тому дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати позивачці та її неповнолітнім дітям допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам не відповідають критеріям, визначеним ст. 19 Конституції України та ст. 2 КАС України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 9 Закону № 1706-VII (в редакції чинні на час припинення виплати допомоги) у разі виявлення подання внутрішньо переміщеною особою завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік, внутрішньо переміщена особа зобов`язана відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом.

Пунктом 11 Порядку № 332 (в редакції чинні на час припинення виплати допомоги) передбачено, що у разі неправомірного або повторного отримання внутрішньо переміщеною особою допомоги на проживання за певний період суми виплаченої допомоги повертаються особою добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Повернення одержувачами коштів виплаченої їм допомоги проводиться на рахунок Мінсоцполітики, відкритий в органах Казначейства. У разі повернення коштів одержувачем допомоги на рахунок Мінсоцполітики заява про повторне її перерахування одержувачу не розглядається. Повернуті кошти Мінсоцполітики використовує з дотриманням вимог бюджетного законодавства.

Матеріали справи свідчать, що зареєстрованим місцем проживання позивачки з 17.07.2000 є АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 571 від 12.11.2019.

У свою чергу, відповідно до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги.

Як зазначалося вище, згідно ст. 1 Закону № 1706 внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

У позові позивачка стверджувала, що на час повномасштабного вторгнення російської федерації проживала з своїми дітьми за місцем реєстрації, однак документальне підтвердження з цього приводу не може надати, оскільки село в якому вона проживала перебуває в тимчасовій окупації.

Заперечуючи проти позову, під час розгляду справи по суті відповідач не надав до суду належні та допустимі докази на спростування наведених вище доводів позивачки.

В той же час, припиняючи нарахування та виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, відповідач виходив з того, що позивачка станом на 24.02.2022 проживала за адресою: АДРЕСА_3 ,

Суд не погоджується з такими доводами відповідача, з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Із змісту позову видно, що на початку 2021 року позивачка тимчасово виїхала у м. Кременчук Полтавської області, де ІНФОРМАЦІЯ_4 народила молодшого сина ОСОБА_8 . За місцем народження дитини її зареєстрували на тимчасовий облік для отримання одноразової грошової допомоги, яка призначалася після народження дитини. В подальшому, позивачка з дітьми виїхала з м. Кременчука та з вересня 2021 року по березень 2022 року проживала в с. Андріївка Чаплинського району Херсонської області.

Дослідженням листа управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16.06.2021 № 03/4152, на який відповідач посилався в обґрунтування своїх заперечень, встановлено, що вказаний лист направлявся на адресу управління соціального захисту населення Чаплинської РДА, з метою призначення позивачці грошової компенсації вартості одноразової допомоги пакунок малюка. У листі зазначено, що позивачка проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 82).

Отже, відомості щодо проживання позивачки за адресою: АДРЕСА_3 були актуальними на дату підписання листа, а саме: 16.06.2021.

Доказів фактичного проживання позивачки разом з її неповнолітніми дітьми станом на 24.02.2022 за адресою: АДРЕСА_3 , відповідач до суду не надав.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до переконання, що відповідачем під час розгляду справи по суті не доведено правомірність дій щодо припинення з 01.10.2022 нарахування та виплати позивачці та її неповнолітнім дітям допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Суд також констатує, що відповідачем не надано до суду належні та допустимі докази на підтвердження обставин неправомірного або повторного отримання позивачкою та її неповнолітніми дітьми допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, що є підставою для повернення отриманої допомоги згідно п. 11 Порядку № 332.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку щодо протиправності дій відповідача стосовно припинення з 01.10.2022 нарахування та виплати позивачці та її неповнолітнім дітям допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, тому позов в цій частині позовних вимог підлягає до задоволення.

Оскільки позовна вимога позивачки про зобов`язати відповідача продовжити виплату їй та її неповнолітнім дітям щомісячну адресну допомогу з моменту припинення виплати такої допомоги є похідною, суд, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, задовольняє вказану позовну вимогу шляхом зобов`язання відповідача поновити виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку № 332, позивачці та її неповнолітнім дітям з моменту припинення таких виплат, а саме: з 01.10.2022.

Стосовно позовної вимоги позивачки про визнання протиправним рішення відповідача від 28.12.2022 про стягнення з неї надміру отриманих державних коштів в сумі 77000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно з п. 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень

Суд звертає увагу, що лист № 2867 від 28.12.2022, який позивачка просить визнати протиправним не є індивідуальним актом у розумінні ст. ст. 4, 5 КАС України, тому в цій частині позовна вимога не підлягає задоволенню

Не підлягає задоволенню, на думку суду, також позовна вимога про зобов`язання відповідача поновити позивачку та її неповнолітніх дітей на обліку як внутрішньо переміщених осіб з моменту незаконного зняття з обліку, оскільки в матеріалах справи відсутні докази зняття позивачки та її дітей обліку як внутрішньо переміщених осіб.

Суд констатує, що заявляючи вказану позовну вимогу, позивачка в обґрунтування своєї вимоги, не надала докази на підтвердження вказаної обставини.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 КАС України).

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

Враховуючи часткове задоволення позову, суд пропорційно до розміру задоволених позовних вимог стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивачки сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Стосовно витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 6 та 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З аналізу наведених правових норм, суд приходить до висновку, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до змісту вимог про стягнення судових витрат, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь витрати понесені на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачкою надано: договір доручення на представництво інтересів та надання правової допомоги від 09.01.2023, укладений з адвокатом Мельник С.Г.; довідку - акт приймання-передачі виконаних робіт від 09.01.2023; квитанцію до прибуткового касового ордера від 09.01.2023 про отримання коштів у розмірі 7000,00 грн.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать ПРО оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Згідно ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як видно із матеріалів справи, відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України, дана справа є незначної складності, розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження.

Суд вважає, що у даному випадку витрати на надання правничої допомоги необхідно обраховувати, виходячи із реальної участі представника позивача в підготовці справи.

Відповідач заперечував щодо заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Зважаючи на предмет спору, суд приходить до переконання, що представник позивача не довів обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу та його пропорційність відповідно до предмету спору.

Оскільки позивачем не дотримано вимоги ст. ст. 134, 139 КАС України, а також враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає, що наявні підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Беручи до уваги виконані адвокатом роботи (надані послуги), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих послуг та виконаних робіт, предмет спору та категорію (складність) справи, суд стягує на користь позивачки пропорційно до розміру задоволених вимог витрати на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 72 - 77, 90, 134, 139, 241 - 246 та 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов частково.

2. Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області щодо припинення з 01.10.2022 нарахування та виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 та її неповнолітнім дітям ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

3. Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області поновити виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, ОСОБА_1 та її неповнолітнім дітям ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з моменту припинення таких виплат, а саме: з 01.10.2022.

4. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн.

5. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн.

6. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 );

відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області (вул. Головна, буд. 245, м. Чернівці, Чернівецька область, код ЄДРОПУ 43916015).

Суддя В.К. Левицький