Справа № 706/132/23
Суддя: Орендарчук М. П.
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 706/132/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді Орендарчука М.П., за участю секретаря Пізняк Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Христинівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування позову зазначив про те, що 13.01.2023 інспектором СРПП Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Чагур А.О. розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за результатами якого винесено постанову серії БАБ №139258 про притягнення мене до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, та застосовано до мене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

В якості підстав для мого притягнення до адміністративної відповідальності посадовою особою Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області зазначено, що я 13.01.2023 о 17 год. 45 хв. в м. Гайсин по вул. 1го Травня керував автомобілем на іноземній реєстрації, який не ввозив на територію України та не поміщував в режим транзиту.

Винесену постанову вважаю протиправною та такою, що підлягає до скасування, зважаючи на таке.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відповідачем на підтвердження факту вчинення мною правопорушення не надано належних і допустимих доказів,що порушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП по суті не є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а відповідач, посадова особа, повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП.

Оскільки, справа розглядалася на місці«нібито`вчинення мною правопорушення, я був позбавлений часу скористатися правовою допомогою, хоча заявив усне клопотання. Більше того, я не керував автомобілем на іноземній реєстрації, а знаходився поруч із автомобілем, оскільки він був технічно не справний.

В судове засідання позивач, ОСОБА_1 , не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій просив позовну заяву задовольнити та розгляд справи здійснювати без його участі.

Відповідач представник Головного управління Національної поліції в Вінницькій області подав відзив на позов, в якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки поліцейський з`ясував всі обставини в їх сукупності, які підлягають з`ясуванню та діяв на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та КУпАП, іншими нормативно правовими актами та правомірно виніс позивачу постанову про адміністративне правопорушення БАД 139258 від 13.01.2023 року. Будь яких доказів про спростування доводів позивача, а саме: керування ним автомобілем на іноземній реєстрації, перевірку по системі «Аркан», та забезпечення позивачу скористатись правовою допомогою суду не надав.

За змістом ч. 9ст. 205 КАС Україниякщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм фактичні правовідносини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом. Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Статтею 280КУпАП встановлено, щоорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 13.01.2023 о 17 год. 45 хв. в м. Гайсин по вул. 1го Травня керував автомобілем на іноземній реєстрації, який не ввозив на територію України та не поміщував в режим транзиту, за що відповідальність передбачена ч. 8 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн (а.с. 8).

Відповідно до ч. 8 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також слід зазначити, що ч. 8 ст. 121 КУпАП за своїм змістом є банкетною нормою, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 8 ст. 121 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Згідно з вимогами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Однак, ОСОБА_2 при складанні постанови про адміністративне правопорушення не було дотримано вказаних вимог закону, а саме: не зазначено, яку конкретну норму постанови Митного кодексу України він порушив, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Згідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженоїНаказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За визначенням, наведеним устатті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАПорган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У ст. 245 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, чого в даному випадку інспектором дотримано не було.

Згідно ст. 7 цього кодексуніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу, а також ч. 2ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом доказування у даній справі є протиправність оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за фактичне вчинення адміністративного правопорушення та її скасування.

Позивач факт вчинення адміністративного правопорушення заперечив.

Суд вважає що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення його особою. Факт вчинення правопорушення підлягає фіксації у постанові, яка по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду правопорушення, якому передує його фіксування.

Згідно приписів ч. 2ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки відповідачем як суб`єктом владних повноважень, на якого в даному випадку покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження передбачених ст.9КУпАП обставин, то суд вважає недоведеним факт скоєння позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тому постанова винесена необґрунтовано, без дотриманням вимог КУпАП, що є підставою для її скасування.

Матеріали справи не містять доказів у справі про адміністративне правопорушення, а саме: -керування ОСОБА_1 , автомобілем на іноземній реєстрації, по якому було провденено перевірку перевірку по системі «Аркан» чи іншій базі, та розгляд клопотання позивача скористатись правовою допомогою, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Взагалі у постанові серії БАБ №139258 в графі до постанови додаються відсутні будь які записи що свідчить про відсутність будь яких доказів які засвідчують факт керування позивачем транспортним засобом на іноземній реєстрації та перевірку щодо порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, автомобілем марки Фольксваген Пассат н.з. НОМЕР_1 .

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а, який суд першої інстанції враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у цій адміністративній справі з огляду на положення ч. 5 ст. 242 КАС України.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Із дослідженого, суд дійшов до переконання, що в матеріалах справи відсутні докази про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8ст. 121 КУпАП.

А відтак,позов підлягаєзадоволенню,зокрема,слід скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №139258 від 13.01.2023 прийняту інспектором СРПП Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Чагур А.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ч.8 ст.121КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 245, 247, 251, 252, 280, 293 КУпАП, ст. 77, 162, 205, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора СРПП Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Чагур А.О. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №139258 від 13.01.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ч.8 ст. 121 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Вінницькій області на користь ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. (одну тисячу сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.П. Орендарчук