Справа № 420/21398/23
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Радчука А.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (65017, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство юстиції України Державна установа Центр пробації (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 81, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство юстиції України Державна установа Центр пробації, у якій позивачка просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, яка виразилась у ненадані речового атестату з метою отримання грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна;

зобов`язати Комісію з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, видати речовий атестат на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

стягнути з Комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп.;

стягнути з Комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 02.09.2019 року на підставі наказу ДУ Центр пробації № 168/К від 29.08.2019 року позивачка працювала на посаді заступника начальника Вітовського районного відділу філії ДУ Центр пробації в Миколаївській області. 16.01.2023 року позивачку на підставі наказу № 22/к від 09.01.2023 року було звільнено за п. 5 ст. 23 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України та п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

12.05.2023 року на адресу ДУ Центр пробації було надіслано адвокатський запит щодо отримання речового атестату. 19.05.2023 року було отримано відповідь, у якій ДУ Центр пробації повідомлено про те, що відповідно до пункту 19 Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінальновиконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 № 578, у разі переведення осіб рядового чи начальницького складу для проходження служби до інших органів чи установ їм видаються належні на день вибуття предмети речового майна особистого користування за попереднім місцем проходження служби та виписується речовий атестат, який є підставою для поставлення на речове забезпечення за новим місцем служби. Наказом Державної установи Центр пробації від 26.06.2018 № 58/К капітан внутрішньої служби ОСОБА_1 призначена на посаду старшого інспектора Заводського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській області, яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною без збереження заробітної плати з 27.11.2017 по 27.11.2018, та направлена для подальшого проходження служби з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України. На теперішній час речовий атестат ОСОБА_1 у Державній установі Центр пробації відсутній.

07.06.2023 року за вих. № 3/199/од комісією з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на адвокатський запит від 22.05.2023 року щодо отримання речового атестату надано відповідь. У відповіді вказано, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 10.01.2018 року № 50/к Про затвердження структури та штату державної установи Центр пробації (далі - Установа) та особовий склад персоналу пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції був переведений до Установи, особові справи з оригіналами документів (у тому числі речові атестати) були передані до Установи з метою подальшого їх ведення кадровим підрозділом. Відповідно до наказу Управління Про особовий склад від 26.06.2018 року № 125/ОС, капітан внутрішньої служби ОСОБА_1 , інспектор Заводського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Управління, була звільнена відповідно до ч. 9 (звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) ст. 65 Закону України Про Національну поліцію від 30.06.2018 року та направлена для подальшого проходження служби до ДУ Центр пробації. У зв`язку з чим надати запитувану інформацію не виявляється можливим.

12.06.2023 року на адресу голови комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції повторно надіслано адвокатський запит щодо надання речового атестату.

Крім того, 12.06.2023 року на адресу ДУ Центр пробації було надіслано заяву про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна.

16.06.2023 року ДУ Центр пробації було надіслано відповідь, згідно якої повідомлено, що листом від 06.09.2018 № 1876/9/Ян-18 Центр пробації звернувся за попереднім місцем служби до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції щодо видачі речового атестата ОСОБА_1 . Станом на 16.06.2023 речовий атестат до Державної установи Центр пробації не передано. Ураховуючи вищенаведене правові підстави для оформлення довідки про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, видачі копії речового атестата та виплати грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна відсутні.

23.06.2023 року за вих. № 3/216/од комісія з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції надіслала відповідь на адвокатський запит від 12.06.2023 року. У відповіді вказано, що лист ДУ Центр пробації від 06.09.2018 року № 1876/9/Ян-18 на адресу Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції не надходив. Відповідно до наказу Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції Про особовий склад від 26.06.2018 року № 125/ОС, капітан внутрішньої служби ОСОБА_1 , інспектор Заводського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Управління, була звільнена відповідно до ч. 9 (звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) ст. 65 Закону України Про Національну поліцію від 30.06.2018 року та направлена для подальшого проходження служби до ДУ Центр пробації. Особова справа та оригінали документів (у тому числі речові атестати) були передані до зазначеної установи з метою подальшого їх ведення кадровим підрозділом. У зв`язку чим надати речовий атестат не виявляється можливим.

На підставі вищевказаного, позивач не має можливості отримати речовий атестат з метою отримання грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна. Позивачка вважає, що бездіяльність відповідача, яка виразилась в не надані речового атестату на лист ДУ Центр пробації від 06.09.2018 № 1876/9/Ян-18, порушує її права на отримання грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 21.08.2023 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу роз`яснено, що виявлені недоліки мають бути усунуті шляхом визначення учасників справи відповідно до вимог КАС України, а саме визначення статусу третьої особи, яку зазначено у позові, згідно вимог ст. 49 КАС України.

28.08.2023 року за допомогою системи «Електронний суд» представником позивача подано заяву про усунення недоліків позову, в якій представником позивача було зазначено статус третьої особи.

Згідно з заяви про усунення недоліків від 28.08.2023 року, позивачем визначено, що Міністерство юстиції України Державна установа «Центр пробації» є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 07.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

19.09.2023 року до суду через канцелярію надійшло клопотання Комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про залишення без розгляду позовної заяви у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 25.09.2023 року відмовлено у задоволенні заяви Комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про залишення без розгляду позовної заяви.

19.09.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує

Відповідач не погоджується з доводами позивача стосовно того, що відповідач не надіслав на адресу третьої особи речовий атестат позивача, яка вибула для проходження подальшої служби.

У своїх доводах відповідач посилається на те, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 10 січня 2018 року №50/к Про затвердження структури і штату державної установи Центр пробації було створено окрему юридичну особу - державна установа Центр пробації. Особовий склад персоналу пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції було переведено до державної установи Центр пробації, особові справі із оригіналами документів (у тому числі речові атестати) були передані третій особі для подальшого їх ведення відділом по роботі з персоналом.

Наказом Управління Про особовий склад від 26.06.2018 року №126/ОС, капітан внутрішньої служби ОСОБА_2 , інспектор Заводського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Управління, була звільнена відповідно до ч. 9 (звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу(закладу, установи), ст.65 Закону України Про Національну поліцію 30 червня 2018 року та направлена для подальшого проходження служби до Державної установи Центр пробації.

Як вказує відповідач, переведення Позивача із виключенням його із штату Відповідача для подальшого проходження служби до Третьої особи здійснювалось шляхом виокремлення структурного підрозділу у зв`язку з утворенням окремої юридичної особи з урахуванням матеріальних цінностей і документів (у тому числі особових справ).

Стосовно посилань Позивача на лист державної установи Центр пробації від 06.09.2018 року №1876/9/Ян-18 про необхідність надсилання речового атестату у зв`язку із переведенням для подальшої служби, відповідач наголосив, що на адресу Управління вказаний запит не надходив, причини про його не надходження невідомі, доводи про існування вказаного запиту також підтвердити не виявляється можливим.

Відповідач вказує, що відокремлення працівників пробації в окремий структурний підрозділ Міністерства юстиції здійснювалось як вибуття значної кількості співробітників Управління в орган, який був створений на базі вже існуючих підрозділів, та усе речове майно та відповідні документи, які стосувались виключно представників пробації, були передані для подальшого їх ведення та зберігання новоствореній юридичній особі.

Отже, відповідач наполягає на тому, що ним надіслано до Державної установи Центр пробації речовий атестат позивача, отже підстави для задоволення позову відсутні.

25.09.2023 року представником позивача подано відповідь на відзив.

У відповіді на відзив зазначено, що відповідач перекладає відповідальність за втрату речового атестату на третю особу. При цьому документального підтвердження того, що особова справа ОСОБА_1 разом з речовим атестатом передавалась до ДУ "Центр пробації", а саме акт приймання-передачі або будь-який інший документ, який б підтверджував факт передачі, не надано. Відповідно до п. 56 Порядку № 578, у разі відсутності речового атестата робиться запит за попереднім місцем служби переведеної особи щодо його надсилання. До отримання такого атестата забезпечення речовим майном не здійснюється. Позивач зазначає, що третя особа керуючись п. 56 Порядку № 578, здійснила запит до попереднього місця роботи ОСОБА_1 з метою отримання речового атестату. Однак, речовий атестат не був надісланий відповідачем. За час роботи ОСОБА_3 в ДУ «Центр пробації», ніхто не повідомляв її, не в усній формі, не в письмовій формі про те, що речовий атестат було втрачено. Після звернення із адвокатським запитом - 12.05.2023 року до ДУ Центр пробації з приводу можливості отримання грошової компенсації стало відомо про те, що отримати компенсацію не можливо у зв`язку з відсутністю речового атестату.

18.10.2023 року відповідачем подані заперечення.

Відповідач зазначає, що факт наявності особової справи позивача у третьої особи підтверджує її отримання разом із додатками до неї та спростовує доводи позивача стосовно того, що відповідач не надіслав на адресу третьої особи речовий атестат.

18.09.2023 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Державна установа «Центр пробації» Міністерство юстиції України надішли письмові пояснення до позовної заяви (а.с. 88-89).

Згідно наданих пояснень, Наказом Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції від 26.06.2018 за № 126/ос ОСОБА_1 було звільнено згідно з частиною 9 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» 30 червня 2018 року та направлено для подальшого проходження служби до Центру пробації.

При призначенні позивача на посаду в Центр пробації, речовий атестат не було надано.

Відповідно до пункту 9 Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 № 578 (далі - Порядок), поставлення на речове забезпечення осіб начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби здійснюється на підставі наказу керівника органу чи установи про призначення на посаду та атестата на предмети речового майна. Згідно з пунктом 19 Порядку у разі переведення осіб рядового чи начальницького складу для проходження служби до інших органів чи установ їм видаються належні на день вибуття предмети речового майна особистого користування за попереднім місцем проходження служби та виписується речовий атестат, який є підставою для поставлення на речове забезпечення за новим місцем служби. Відповідно до абзацу третього пункту 56 Порядку у разі відсутності речового атестата робиться запит за попереднім місцем служби переведеної особи щодо його надсилання. До отримання такого атестата забезпечення речовим майном не здійснюється.

З метою отримання речового атестату, Центр пробації звернувся до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України із листом від 06.09.2018 № 1876/9/Ян-18 про надсилання речового атестата з метою поставлення Позивача на речове забезпечення. На теперішній час, речовий атестат до Центру пробації не передано.

14.09.2023 року представником позивача подано заяву про долучення доказів щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Інші заяви/клопотання учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Згідно записів у Послужному списку на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачка проходила службу в органах Державного департаменту України з питань виконання покарань (а.с. 20-24).

З 01.04.2012 року по 01.08.2012 року відповідно до наказу ЦДПтСУ № 15 о/с від 02.04.2012 року ОСОБА_1 працювала інспектором у Заводському районному підрозділі м. Миколаєва Корабельний міськрайонний відділ кримінально-виконавчої інспекції, що підтверджується послужним списком.

З 01.08.2012 року по 01.10.2015 року відповідно до наказу ЦДПтСУ № 41 о/с від 04.08.2012 року ОСОБА_1 працювала інспектором у Заводському районному підрозділі м. Миколаєва Корабельний міськрайонний відділ кримінально-виконавчої інспекції (звільнено у зв`язку з реорганізацією).

З 07.10.2015 року по 01.01.2017 року відповідно до наказу ЦДПтСУ № 66 о/с від 07.10.2015 року ОСОБА_1 працювала інспектором у Заводському районному відділі м. Миколаєва кримінально-виконавчої інспекції управління.

З 01.01.2017 року по 30.06.2018 року відповідно до наказу МЮ ПМУ ПВКП та П № 41 о/с від 30.12.2016 року, ОСОБА_1 працювала інспектором у Заводському районному секторі Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

30.06.2018 року на підставі наказу ПМУ № 126/ОС від 26.06.2018 року ОСОБА_1 була звільнена відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону України «Про національну поліцію» (звільнення із займаної посади та направлення для подальшої роботи, служби до іншого органу, закладу, установи) та направлена для подальшого проходження служби до Державної установи «Центр пробації».

З 01.07.2018 року по 02.09.2019 року відповідно до наказу ДУ «Центр пробації» від № 58/К від 26.06.2018 року ОСОБА_1 працювала старшим інспектором Заводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області.

З 02.09.2019 року на підставі наказу ДУ «Центр пробації» № 168/К від 29.08.2019 року, ОСОБА_1 працювала на посаді заступника начальника Вітовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області.

У послужному списку міститься інформація щодо перейменування назв організації, а саме: - назву Вітовський районний відділ з 04.08.2021 року змінено на «Миколаївський районний відділ»; - назву філія ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області з 19.08.2022 року змінено на філія ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях.

16.01.2023 року на підставі наказу № 22/к від 09.01.2023 року ОСОБА_1 звільнено зі служби за п. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

12.05.2023 року на адресу ДУ «Центр пробації» в інтересах позивачки було надіслано адвокатський запит стосовно видачі речового атестату ОСОБА_1 .

Листом ДУ «Центр пробації» від 19.05.2023 року у відповідь на адвокатський запит від 12.05.2023 року повідомлено про те, що відповідно до пункту 19 Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінальновиконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 № 578, у разі переведення осіб рядового чи начальницького складу для проходження служби до інших органів чи установ їм видаються належні на день вибуття предмети речового майна особистого користування за попереднім місцем проходження служби та виписується речовий атестат, який є підставою для поставлення на речове забезпечення за новим місцем служби. Наказом Державної установи «Центр пробації» від 26.06.2018 № 58/К капітан внутрішньої служби ОСОБА_1 призначена на посаду старшого інспектора Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною без збереження заробітної плати з 27.11.2017 по 27.11.2018, та направлена для подальшого проходження служби з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України. На теперішній час речовий атестат ОСОБА_1 у Державній установі «Центр пробації» відсутній (а.с. 25).

22.05.2023 року представником позивача на адресу голови комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції було надіслано адвокатський запит з проханням надати інформацію стосовно видачі речового атестату на ім`я ОСОБА_1 ; якщо речовий атестат видався - надати його копію завірену належним чином.

Листом заступника голови комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 07.06.2023 року на адвокатський запит від 22.05.2023 року повідомлено, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 10.01.2018 року № 50/к «Про затвердження структури та штату державної установи «Центр пробації» (далі - Установа) та особовий склад персоналу пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції був переведений до Установи, особові справи з оригіналами документів (у тому числі речові атестати) були передані до Установи з метою подальшого їх ведення кадровим підрозділом. Відповідно до наказу Управління «Про особовий склад» від 26.06.2018 року № 125/ОС, капітан внутрішньої служби ОСОБА_1 , інспектор Заводського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Управління, була звільнена відповідно до ч. 9 (звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» від 30.06.2018 року та направлена для подальшого проходження служби до ДУ «Центр пробації». У зв`язку з чим надати запитувану інформацію не виявляється можливим (а.с. 27 (зворот.стор.).

12.06.2023 року на адресу голови комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції надіслано повторно адвокатський запит.

Листом заступника голови комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 23.06.2023 року надано відповідь на адвокатський запит від 12.06.2023 року. У відповіді вказано, що лист ДУ «Центр пробації» від 06.09.2018 року № 1876/9/Ян-18 на адресу Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції не надходив. Відповідно до наказу Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції «Про особовий склад» від 26.06.2018 року № 125/ОС, капітан внутрішньої служби ОСОБА_1 , інспектор Заводського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Управління, була звільнена відповідно до ч. 9 (звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» від 30.06.2018 року та направлена для подальшого проходження служби до ДУ «Центр пробації». Особова справа та оригінали документів (у тому числі речові атестати) були передані до зазначеної установи з метою подальшого їх ведення кадровим підрозділом. У зв`язку чим надати речовий атестат не виявляється можливим (а.с. 28).

12.06.2023 року представником позивача на адресу ДУ «Центр пробації» було надіслано заяву (а.с. 26) з проханням:

здійснити оформлення довідки про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна на підставі п. 60 Порядку №578;

видати копію речового атестату ОСОБА_1 на підставі п. 61 Порядку №578;

виплатити на підставі довідки ОСОБА_1 грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна із зазначенням розміру компенсації.

Листом ДУ «Центр пробації» від 16.06.2023 року у відповідь на вказане звернення зазначено про таке. Вказано, що відповідно до пункту 9 Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 № 578 (далі Порядок), поставлення на речове забезпечення осіб начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби здійснюється на підставі наказу керівника органу чи установи про призначення на посаду та атестата на предмети речового майна. Згідно з пунктом 19 Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінальновиконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 № 578 (далі Порядок), у разі переведення осіб рядового чи начальницького складу для проходження служби до інших органів чи установ їм видаються належні на день вибуття предмети речового майна особистого користування за попереднім місцем проходження служби та виписується речовий атестат, який є підставою для поставлення на речове забезпечення за новим місцем служби. Наказом Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції від 26.06.2018 за № 126/ОС Вас було звільнено згідно з частиною 9 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» 30 червня 2018 року та направлено для подальшого проходження служби до Центру пробації. При призначенні на посаду в Центр пробації, речовий атестат не було надано. Відповідно до абзацу третього пункту 56 Порядку у разі відсутності речового атестата робиться запит за попереднім місцем служби переведеної особи щодо його надсилання. До отримання такого атестата забезпечення речовим майном не здійснюється. Листом від 06.09.2018 № 1876/9/Ян-18 Центр пробації звернувся за попереднім місцем служби до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції щодо видачі речового атестата ОСОБА_1 . Станом на 16.06.2023 речовий атестат до Державної установи «Центр пробації» не передано. Ураховуючи вищенаведене, правові підстави для оформлення довідки про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, видачі копії речового атестата та виплати грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна відсутні (а.с. 27).

На підставі викладеного, звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що не має можливості отримати речовий атестат з метою отримання грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна. Про вказані обставини, а саме те що речовий атестат було втрачено та ДУ «Центр пробації» у зв`язку з його відсутністю в особовій справі направляло лист до попереднього місця роботи до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції ще у 2018 році, позивачу стало відомо, лише червні 2023 року.

Позивач вважає, що відповідач відмовляється у видачі речового атестату, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит від 23.06.2023 року за вих. № 3/216/од, чим порушує її права.

Предметом спору у даній справі є оскарження бездіяльності Комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, яка виразилась у ненадані речового атестату з метою отримання грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна; з наступним зобов`язанням Комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, видати речовий атестат на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».

Відповідно до статті 1 Закону, на Державну кримінально-виконавчу службу України покладається завдання щодо здійснення державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Статтею 21 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» регламентується правовий статус персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Згідно ч.ч. 1-6 цієї статті, особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби видаються службові та спеціальні посвідчення, а також відповідні знаки (жетони).

Законні вимоги та розпорядження посадових і службових осіб Державної кримінально-виконавчої служби України є обов`язковими для виконання. Невиконання законних вимог і розпоряджень цих осіб та втручання в їх діяльність тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Персонал Державної кримінально-виконавчої служби України під час виконання покладених на нього обов`язків керується законами та іншими нормативно-правовими актами, діє на підставі та в межах своїх повноважень. Ніхто, крім випадків, прямо передбачених законом, не має права втручатися в службову діяльність персоналу.

Особи рядового і начальницького складу та працівники кримінально-виконавчої служби, а також члени їхніх сімей знаходяться під захистом держави, їх безпека, честь і гідність охороняються законом.

Особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби мають право на носіння форменого одягу із знаками розрізнення, зразки якого розробляються відповідно до законодавства.

Використання спеціальних звань, відзнак, форменого одягу, службових чи спеціальних посвідчень, знаків (жетонів) особою, яка не належить до осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Статтею 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» регламентується питання соціального захисту персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пенсійне забезпечення та соціальний захист працівників кримінально-виконавчої служби здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, державну службу, соціальний захист.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 р. № 578 затверджений Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби (надалі Порядок №578), який визначає механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами.

Пунктом 2 Порядку №578 визначено, що речовим забезпеченням є задоволення потреб персоналу у формі одягу, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, тканинах для пошиття форми одягу, нарукавних знаках і знаках розрізнення, спеціальному одязі та взутті, санітарно-господарському майні, постовому одязі, ремонтних матеріалах (далі - речове майно), що дає змогу створити необхідні умови для виконання персоналом службових завдань.

Згідно пункту 8 Порядку №578, речове майно особистого користування видається особам із числа персоналу безоплатно за нормами забезпечення № 1-5, а інвентарне майно - за нормами № 6-13.

Право на забезпечення речовим майном за встановленими нормами забезпечення мають: особи рядового і начальницького складу - з дня присвоєння їм відповідних спеціальних звань та/або призначення на посади; курсанти - з дня зарахування їх до списків закладів освіти; спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами, - з дня призначення на відповідні посади.

Видача речового майна в особисте користування проводиться згідно з антропометричними даними (зріст, об`єм грудей, шиї, голови, розмір взуття).

Відповідно до пунктів 9-10 Порядку №578, забезпечення речовим майном осіб із числа персоналу здійснюється в міжрегіональних територіальних органах, установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, воєнізованих формуваннях, закладах освіти, державній установі Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України та закладах охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби, державній установі Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України, на підприємствах, де вони проходять службу або працюють. Поставлення на речове забезпечення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби (далі - особи рядового і начальницького складу) в органі чи установі, на підприємстві здійснюється на підставі наказу керівника органу чи установи, підприємства про призначення на посаду та атестата на предмети речового майна (далі - речовий атестат) за формою згідно з додатком 1, а в разі присвоєння особі первинного спеціального звання або призначення на посаду спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами, - на підставі відповідного наказу керівника органу чи установи, підприємства.

Предмети речового майна видаються особам у порядку планового забезпечення ним персоналу згідно з нормами забезпечення відповідно до строків їх носіння або експлуатації.

Згідно з п. 15 Порядку №578, особи, які звільняються із служби в Державній кримінально-виконавчій службі (далі - звільнення із служби) після закінчення закладів освіти, речовим майном не забезпечуються.

Відповідно до п. 19 Порядку №578, у разі переведення осіб рядового чи начальницького складу для проходження служби до інших органів чи установ їм видаються належні на день вибуття предмети речового майна особистого користування за попереднім місцем проходження служби та виписується речовий атестат, який є підставою для поставлення на речове забезпечення за новим місцем служби.

У разі відсутності необхідних предметів речового майна особистого користування в органі чи установі на день вибуття зазначених осіб до нового місця служби забезпечення їх такими предметами здійснюється за новим місцем служби згідно з обліковими даними речового атестата.

Пунктами 22-23 Порядку №578, передбачена можливість отримання грошової компенсації замість предметів речового майна особистого користування.

Так, особам рядового і начальницького складу (крім курсантів) після перших трьох років служби за їх бажанням та рішенням керівника органу чи установи, підприємства дозволяється за умови наявності в їх користуванні придатних до використання предметів раніше виданого речового майна особистого користування замість одних предметів, передбачених нормами забезпечення, отримувати інші, вартість яких не перевищує вартості предметів, що замінюються, або отримувати за них грошову компенсацію.

Грошова компенсація виплачується за умови наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі.

Грошова компенсація особам рядового і начальницького складу, які проходять службу на підприємствах, виплачується за рахунок коштів таких підприємств.

Грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку на підставі заяви. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається Мін`юстом за пропозицією державної установи Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до їх закупівельної вартості.

Відповідно до п. 27 Порядку №578, під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього, розрахована із закупівельної вартості, яка діяла на 1 січня року виникнення права на отримання такого майна.

Розмір грошової компенсації за неотримане речове майно визначається пропорційно часу, що минув з моменту виникнення права на отримання речового майна, до дати звільнення із служби (не враховуючи місяць звільнення).

Відповідно до п. 28 Порядку №578, у разі звільнення особи рядового і начальницького складу із служби у запас Збройних Сил їй видається речовий атестат, копія якого додається до особової справи. Якщо протягом 12 місяців після звільнення така особа буде прийнята на службу до Державної кримінально-виконавчої служби, до її речового забезпечення зараховуються раніше отримані предмети речового майна особистого користування, а строк носіння предметів продовжується на період від дня звільнення до дня прийняття на службу.

Як встановлено судом, спірні правовідносини виникли з огляду на те, що позивач не може реалізувати своє право на отримання грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна після звільнення зі служби, у зв`язку з відсутністю речового атестату.

Позивач зазначає, що відповідач відмовляється у видачі речового атестату, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит від 23.06.2023 року за вих. № 3/216/од, чим порушує її права.

Відповідач у свою чергу стверджує, що ним надіслано до Державної установи Центр пробації речовий атестат позивачки, яка була направлена для подальшого проходження служби до ДУ «Центр пробації» 30.06.2018 року.

Відповідач зазначає, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 10 січня 2018 року №50/к Про затвердження структури і штату державної установи Центр пробації було створено окрему юридичну особу - державна установа Центр пробації. Особовий склад персоналу пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції було переведено до державної установи Центр пробації, особові справі із оригіналами документів (у тому числі речові атестати) були передані до державної установи Центр пробації для подальшого їх ведення відділом по роботі з персоналом.

У поясненнях ДУ «Центр пробації» зазначено, що при призначенні позивача на посаду в Центр пробації, речовий атестат не було надано.

З метою отримання речового атестату, Центр пробації звернувся до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України із листом від 06.09.2018 № 1876/9/Ян-18 про надсилання речового атестата з метою поставлення Позивача на речове забезпечення. На теперішній час, речовий атестат до Центру пробації не передано.

Аналогічні за змістом відповіді надані на адвокатські запити представника позивача в листах ДУ «Центр пробації» від 19.05.2023 року та 16.06.2023 року.

Відповідач у відзиві та запереченнях наполягає на тому, що не отримував від ДУ «Центр пробації» запит від 06.09.2018 № 1876/9/Ян-18 про надсилання речового атестата ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутній запит/лист ДУ «Центр пробації» адресований до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 06.09.2018 № 1876/9/Ян-18 про надсилання речового атестата ОСОБА_1 .

Як встановлено судом, 30.06.2018 року на підставі наказу ПМУ № 126/ОС від 26.06.2018 року ОСОБА_1 була звільнена з посади інспектора у Заводському районному секторі Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону України «Про національну поліцію» та направлена для подальшого проходження служби до Державної установи «Центр пробації».

З 01.07.2018 року по 02.09.2019 року відповідно до наказу ДУ «Центр пробації» від № 58/К від 26.06.2018 року ОСОБА_1 працювала старшим інспектором Заводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області.

Відповідно до п. 19 Порядку №578 (у редакції від 14.08.2013 року, чинній на дату звільнення позивача), у разі переведення осіб рядового чи начальницького складу для проходження служби до інших органів чи установ їм видаються належні на день вибуття предмети речового майна особистого користування за попереднім місцем проходження служби та виписується речовий атестат, який є підставою для поставлення на речове забезпечення за новим місцем служби.

У разі відсутності необхідних предметів речового майна особистого користування в органі чи установі на день вибуття зазначених осіб до нового місця служби забезпечення їх такими предметами здійснюється за новим місцем служби згідно з обліковими даними речового атестата.

Отже, під час звільнення позивачки Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції було зобов`язано виписати на ім`я ОСОБА_1 речовий атестат, а ДУ «Центр пробації» на підставі речового атестату - поставити позивачку на речове забезпечення за новим місцем служби.

Згідно п. 56 Порядку №578 (у редакції від 14.08.2013 року, чинній на дату звільнення позивача), речове майно, видане особам із числа персоналу в особисте користування, обліковується в арматурних картках, реєстр яких ведеться за формою згідно з додатком 5.

Підставою для оформлення арматурної картки є наказ про призначення на посаду, а для осіб, які були переведені по службі з іншого органу чи установи, - також речовий атестат.

У разі відсутності речового атестата робиться запит за попереднім місцем служби переведеної особи. До отримання такого атестата забезпечення речовим майном не здійснюється.

Відповідно до п. 61 Порядку №578 (у редакції від 14.08.2013 року, чинній на дату звільнення позивача), у разі переміщення по службі або звільнення з неї речові атестати виписуються індивідуально на кожну особу, що вибуває, у двох примірниках, з яких перший видається під підпис особі, а другий залишається в органі чи установі та додається до арматурної картки.

На момент передачі особової справи з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції до ДУ «Центр пробації» ОСОБА_1 перебувала у відпустці по догляду за дитиною з 27.11.2017 року по 27.11.2018 року.

Позивачка стверджує, що під час перебування в декретній відпустці та її не було повідомлено про необхідність отримання речового атестату під підпис.

Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд виходить з наступного.

Насамперед суд критично оцінює доводи відповідача та третьої особи стосовно того, з чиєї вини втрачений/нескладений/непереданий речовий атестат на ім`я ОСОБА_1 .

Оформлення речового атестату на осіб рядового і начальницького складу покладається на органи Державної кримінально-виконавчої служби.

У свою чергу, бездіяльність відповідача та третьої особи щодо сприяння позивачці в отриманні речового атестату порушують її права.

Позивач не може реалізувати своє право на отримання грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна після звільнення зі служби у зв`язку з відсутністю речового атестату.

Як вже було зазначено, Порядком №578 передбачено облік речового майна.

Відповідно до п. 50 Порядку №578 (у редакції від 14.08.2013 року, чинній на дату проходження позивачем служби в Південному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції) речове майно, що перебуває в органах і установах, підлягає обліку, який полягає в правильному та своєчасному оформленні документів, здійсненні записів у книгах та картках обліку про операції щодо його руху та про якісний стан майна.

Основними завданнями обліку речового майна є здійснення контролю за його збереженням та використанням за призначенням, а також отримання достовірних даних про наявність, рух, якісний стан майна та заходи щодо забезпечення ним органів і установ (пункт 51 Порядку №578 у тій самій редакції).

Служба ресурсного забезпечення ДПтС веде облік речового майна, яке перебуває на складах структурного підрозділу ДПтС із забезпечення її діяльності, органів і установ та в користуванні осіб рядового і начальницького складу апарату ДПтС (пункт 52 Порядку №578 у тій самій редакції).

Облік речового майна в органах і установах ведеться в облікових документах за формами згідно з додатками 1-10 (пункт 53 Порядку №578 у тій самій редакції).

Для ведення обліку речового майна у відповідних книгах та арматурних картках, які ведуться за формою згідно з додатком 3, а також проведення розрахунків під час звільнення із служби чи роботи осіб із числа персоналу в органах і установах призначається відповідальна посадова особа (пункт 54 Порядку №578 у тій самій редакції).

Інвентарне майно із строком носіння або експлуатації більш як два роки, яке перебуває у користуванні, обліковується за кількістю та роками видачі в експлуатацію в книзі обліку інвентарного майна за роками видачі за формою згідно з додатком 4 (пункт 55 Порядку №578 у тій самій редакції).

Під час планової сезонної видачі речового майна складаються роздавальні/здавальні відомості на речове майно за формою згідно з додатком 6. Підставою для складення таких відомостей є норми забезпечення та облікові дані арматурних карток (пункт 58 Порядку №578 у тій самій редакції).

Дані первинних облікових документів повинні бути відображені в регістрах складського обліку органу чи установи, а первинні облікові документи подані протягом трьох діб після їх складення бухгалтерії органу чи установи (пункт 66 Порядку №578 у тій самій редакції).

Речове майно, яке перебуває у підрозділах, обліковується у книзі обліку матеріальних цінностей за формою згідно з додатком 9. Записи у зазначеній книзі повинні відображати наявність майна на кожний день (пункт 67 Порядку №578 у тій самій редакції).

Предмети форми одягу, строки носіння яких закінчилися, що вилучаються у курсантів, здаються на речовий склад навчального закладу згідно із роздавальними/здавальними відомостями на речове майно, які складаються у двох примірниках (пункт 68 Порядку №578 у тій самій редакції).

Перший екземпляр виконаних та належно оформлених роздавальних/здавальних відомостей на речове майно подається службі ресурсного забезпечення, після чого - бухгалтерії, а другий залишається у підрозділі, в якому здійснювалася видача відповідних предметів речового майна (пункт 69 Порядку №578 у тій самій редакції).

Інвентарне майно, що видається персоналу в тимчасове користування на період несення служби чи роботи, а також предмети особистого користування курсантів у разі їх вибуття у відпустку, відрядження або на лікування обліковуються в книзі обліку речового майна, виданого у тимчасове користування за формою згідно з додатком 10 (пункт 70 Порядку №578 у тій самій редакції).

Також Порядком №578 передбачена звітність з питань речового забезпечення.

Відповідно до пунктів 71-74, звітність з питань речового забезпечення в органах і установах здійснюється з метою проведення перевірки отримання і законної видачі речового майна за звітний період, фактичної його наявності на кінець звітного періоду, а також правильності визначення потреби у ньому на наступний період.

Звіти-замовлення стосовно речового забезпечення органів чи установ подаються за формою і у строки, що встановлені Мін`юстом.

Служба ресурсного забезпечення органу чи установи перед складенням річної звітності:

видає особам із числа персоналу наявне на складі та належне їм згідно з нормами забезпечення речове майно. При цьому не допускається утворення залишків нового речового майна в разі, коли особи з числа персоналу не забезпечені відповідним майном;

вносить дані до книг і карток обліку речового майна усіх первинних облікових документів;

приймає на склад, проводить вибракування та розпорювання (розбирання) предметів інвентарного майна, строки носіння чи експлуатації яких закінчилися, і вони стали непридатними до використання;

проводить інвентаризацію речового майна;

звіряє дані обліку речового майна на складі і у підрозділах, у яких здійснювалася його видача, з даними обліку бухгалтерії органу чи установи;

вносить дані про наявні залишки речового майна у книгах і картках його обліку станом на 20 грудня звітного року та припиняє подальшу видачу і здачу речового майна до кінця поточного року;

вносить дані щодо забезпеченості речовим майном осіб із числа персоналу станом на 1 січня до арматурних карток, на підставі яких складається відомість щодо потреби в речовому майні;

здійснює підготовку антропометричних даних на предмети речового майна особистого користування, що замовляються на наступний рік.

Відповідальність за достовірність складення і своєчасність подання звітів-замовлень ДПтС покладається особисто на керівників органів і установ.

Тобто, з аналізу викладеного вбачається, що для запобігання порушення чинного законодавства ведеться облік та звітність з питань речового забезпечення.

Отже, за час проходження позивачем служби в Південному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції наявні інші документи обліку речового майна, на підставі яких відповідач, у ситуації, що склалась (втрата речового атестату позивача), міг би вирішити питання щодо оформлення ОСОБА_1 речового атестату замість втраченого.

Суд зазначає, що предметом спору є саме бездіяльність Комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, яка виразилась у ненадані речового атестату ОСОБА_4 , про що зазначено у відповіді на адвокатський запит від 23.06.2023 року за вих. № 3/216/од.

Відповідачем не доведено, що ним вжито усіх можливих заходів щодо з`ясування інформації про стан речового забезпечення ОСОБА_1 .

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, яка виразилась у ненадані речового атестату ОСОБА_4 з метою отримання грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, для належного захисту порушених прав позивача суд вважає необхідним зобов`язати Комісію з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, видати речовий атестат на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) за період проходження нею служби.

Оцінка доводам відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду надана судом в ухвалі від 25.09.2023 року.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено, суд, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, здійснює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У позовній заяві позивач просить стягнути з Комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000, 00 грн. (шість тисяч гривень).

14.09.2023 року представником позивача подано заяву про долучення доказів щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру у 18000, 00 грн. позивачем надано:

Витяг з Договору про надання правової (правничої) допомоги № /1 від 04.07.2023 року, укладеного між АО «Мережа права» та ОСОБА_1 . Пунктом 3.2 Договору сторони погодили, що гонорар складає 6000,00 грн. Додаткову угоду № 1 від 02.08.2023 року, Додаткову угода № 2 від 02.08.2023 року; а також платіжний документ про сплату першої частини гонорару (3000,00 грн.) відповідно до умов Договору (а.с. 81-87).

Отже, матеріалами справи підтверджується надання правової допомоги у справі №420/21398/23.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

При цьому, за приписами ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

При цьому, за приписами ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Дослідивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Суд враховує, що даний спір не є занадто складним, не потребує значного витрачання часу для підготовки правової позиції, складання відповідних процесуальних документів та інших заяв по суті справи. Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, згідно ч. 5 ст. 262 КАС України.

У відповідності з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, суд доходить висновку, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та таким, що підлягає зменшенню.

Відтак, суд вважає клопотання представника позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу частково обґрунтованим та що його слід задовольнити в частині стягнення з Комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 копійок).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Таким чином, враховуючи задоволення позову, судові витрати позивача по сплаті судового збору суд також присуджує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 132, 139, 243-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (65017, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство юстиції України Державна установа Центр пробації (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 81, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, яка виразилась у ненадані речового атестату ОСОБА_1 з метою отримання грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна.

Зобов`язати Комісію з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції видати речовий атестат на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Стягнути з Комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (65017, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000, 00 грн. (три тисячі гривень).

Стягнути з Комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (65017, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук