Справа № 420/18137/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП ПРЕМІУМ» до Одеської митниці, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення та карток відмови

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 18.07.2023 надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП ПРЕМІУМ» до Одеської митниці в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14.03.2023 року № UA500500/2023/000498;

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 14.03.2023 року №UA500500/2023/000249/2;

3. Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14.03.2023 року № UA500500/2023/000503;

4. Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 14.03.2023 року №UA500500/2023/000253/2;

5. Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.03.2023 року № UA500500/2023/000512;

6. Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 15.03.2023 року №UA500500/2023/000257/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.02.2023 між ТОВ «ТОП ПРЕМІУМ» (Україна), як покупцем, та «MARAZZI GROUP Srl a socio unico» (ITALY) як продавцем, було укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі продажу №, відповідно до якого на умовах, встановлених цим договором, Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується придбати Товар, зазначений у Рахунках до цього Договору та розрахуватися за Товар відповідно до зазначених умов у ст. 3 цієї Угоди. Основні умови купівлі-продажу погоджуються Сторонами в цьому Договорі та Рахунках, які підписуються обома Сторонами та є невід`ємною частиною Договору (п.1.1. договору). Між ТОВ «Прайд Лоджистик» та ТОВ «ТОП Преміум» укладений Договір №01032023 від 01.03.2023 на транспортно-експедиційні послуги (організації перевезення вантажів). Відповідно до умов п.1.1. Договору ТОВ «Топ Преміум» доручає, а експедитор приймає на себе обов`язок за винагороду та за рахунок Клієнта або вантажоодержувача виконувати або організовувати протягом дії цього Договору комплекс послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів Клієнта, а також діючи на підставі дозволу на митно-брокерську діяльність №АА002871 і відповідно до положення «Про діяльність митних брокерів на території України», бере на себе зобов`язання по митно-брокерського обслуговування Клієнта в зоні діяльності митниці України.

12.03.2023, з метою здійснення митного оформлення придбаної позивачем за контрактом № № від 06.02.2023 товару, декларантом позивача була подана електронна митна декларація №23UA21U8, у якій митна вартість визначена за ціною договору (контракту). За результатами розгляду декларації від 12.03.2023 №23UA21U8 та доданих до неї документів, відповідачем складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення вартості товарів № UA500500/2023/000498. На думку відповідача, подані позивачем разом з митними деклараціями документи містили зазначені вище розбіжності, відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2023/000498 та прийняте рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом № UA500500/2023/000249/2 від 14.03.2023. Позивач вважає, що декларант надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей. Відповідно до інвойсу №2297 B04RBG від 09.03.2023, вартість упаковки, маркування та тара у вигляді дерев`яних піддонів (палетів), включені до інвойсу, як і зазначено у контракті. Таким чином, вартість упаковки та пакувальних матеріалів включена продавцем до вартості продукції, а тому у митного органи відсутні підстави вимагати вказані документи, а декларант не зобов`язаний надавати митному органу дані щодо вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. В наданому до митного оформлення контракті № від 06.02.2023 та інвойсі №2297_B04RBG зазначені умови поставки EXW. У поданій до митного оформлення МД 23UA21U8 від 12.03.2023 передбачені умови поставки EXW BG ISPERIH (франко-завод, продавець передає товар на власному складі)MARAZZI GROUP належить мережа заводів у Європі, у тому числі і у Болгарії. Стосовно умов поставки, Відповідачу було зазначено, що у автотранспортній накладній (CMR №б/н від 09.03.2023) зазначене місце завантаження город ISPERIH, Болгарія. У МД №23UA21U8 від 12.03.2023 у графі 20 умови поставки зазначено EXW BG ISPERIH.

Також, з метою здійснення митного оформлення придбаної позивачем по вищезазначеному контракту № № від 06.02.2023 декларантом позивача була подана електронна митна декларація №23UA35U3 від 14.03.2023, у якій митна вартість визначена за ціною договору (контракту). Проте, за результатами розгляду декларації від 12.03.2023 №23UA35U3 та доданих до неї документів, відповідачем складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення вартості товарів № UA500500/2023/000503. На думку відповідача, подані позивачем разом з митними деклараціями документи містили зазначені вище розбіжності, відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500500/2023/000503 та прийняте рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом № UA500500/2023/000253/2 від 14.03.2023 з тих саме підстав.

15.03.2023 декларантом позивача була подана третя електронна декларація № 23 UA47U0 від 15.03.2023, у якій митна вартість визначена за ціною договору (контракту). Проте, за результатами розгляду декларації від 15.03.2023 №23UA47U0 та доданих до неї документів, відповідачем складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення вартості товарів № UA500500/2023/000512. На думку відповідача, подані позивачем разом з митними деклараціями документи містили зазначені вище розбіжності, відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2023/000512 та прийняте рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом № UA500500/2023/000257/2 від 15.03.2023. Підстав відмови у прийнятті декларації за ціною договору тіж самі, що і в попередніх рішеннях.

Ухвалою судді від 24.07.2023 залишено позовну заяву без руху та встановлено 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали, а саме для надання до суду належним чином (нотаріально) засвідчених перекладів на державну мову всіх документів, доданих до позовної заяви, що складені іноземною мовою.

Ухвалою судді від 04.09.2023 відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

20.09.2023 до суду надійшов (вх..№ЕС/10735/23) відзив Одеської митниці з проханням відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. У зв`язку із спрацюванням профілів ризику системи управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості та на виконання вимог статті 54 МКУ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № 23UA21U8 від 12.03.2023, № 23UA35U3 від 14.03.2023 та № 23UA47U0 від 15.03.2023 встановлено, що в поданих документах не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішень про коригування митної вартості товарів № UA500500/2023/000249/2 від 14.03.2023, № UA500500/2023/000253/2 від 14.03.2023 та № UA500500/2023/000257/2 від 15.03.2023, а саме: 1) відповідно до п.п. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2) в наданому до митного оформлення контракті № від 06.02.2023 та інвойсах № 2297_B04RBG, № 2299_B04RBG, № 2304_B04RBG зазначені умови поставки EXW. У поданій до митного оформлення МД № UA500500/2023/008121 від 12.03.2023, № UA500500/2023/008335 від 14.03.2023, № UA500500/2023/008547від 15.03.2023 передбачені умови поставки EXW IT (Італія) ISPERIH (франко-завод, продавець передає товар на власному складі), однак в наданому рахунку на оплату транспортних витрат та довідці про вартість перевезення умови поставки вказані за маршрутом EXW (Болгарія) ISPERIH. Таким чином не вказана вся сума транспортних витрат від Італії до кордону України; 3) в наданому контракті № від 06.02.2023 відсутні підписи та печатки підприємств, які уклали договір. Таким чином, оскільки надані позивачем документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. (МД) № 23UA21U8 14.03.2023 ТОВ «ТОП ПРЕМІУМ» надано контракт, специфікацію № 1, висновок про вартісні характеристики товарів (торгівельні марки зазначені взагалі, без зазначення артикулів), прайс-лист, в якому зазначено країну походження Болгарію, однак в графі Е інвойсу 2297_B04RBG є посилання на країну Болгарію та Італію; бухгалтерська документація не надавалася. Також надано лист з повідомленням, що більш документи надаватися не будуть. (МД) № 23UA35U3 14.03.2023 ТОВ «ТОП ПРЕМІУМ» прайс- лист, специфікацію № 2, висновок про вартісні характеристики товарів (торгівельні марки зазначені взагалі, без зазначення артикулів), прайс-лист, в якому зазначено країну походження Болгарію, однак в графі Е інвойсу 2299_B04RBG є посилання на країну Болгарію та Італію; бухгалтерська документація не надавалася. Також надано лист з повідомленням, що більш документи надаватися не будуть. (МД) № 23UA47U0 15.03.2023 ТОВ «ТОП ПРЕМІУМ» надано контракт, специфікацію № 1, висновок про вартісні характеристики товарів (торгівельні марки зазначені взагалі, без зазначення артикулів), прайс-лист, в якому зазначено країну походження Болгарію, однак в графі Е інвойсу 2297_B04RBG є посилання на країну Болгарію та Італію; бухгалтерська документація не надавалася. Також надано лист з повідомленням, що більш документи надаватися не будуть. Отже, оскільки документи, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митними деклараціями (МД) № 23UA21U8 від 12.03.2023, № 23UA35U3 від 14.03.2023 та № 23UA47U0 від 15.03.2023 не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Таким чином, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішень про коригування митної вартості товару № UA500500/2023/000249/2 від 14.03.2023, № UA500500/2023/000253/2 від 14.03.2023 та № UA500500/2023/000257/2 від 15.03.2023 та карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2023/000498, № UA500500/2023/000503 та № UA500500/2023/000512 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «ТОП ПРЕМІУМ».

Ухвалою суду від 25.09.2023 відмовлено у задоволенні клопотання (вх..№ЕС/10735/23 від 20.09.2023) представника відповідача Панчошак О.О., про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27.10.2023 до суду надійшла заява (вх..№37165/23) представника позивача про уточнення позовних вимог щодо стягнення з відповідача витрат на переклад документів у розмірі 16 368,00 грн.

Інших заяв/клопотань по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено таке.

Судом встановлено, що 06.02.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «ТОП ПРЕМІУМ» (Покупець) та компанією «MARAZZI GROUP Srl a socio unico» (Продавець) було укладено Договір купівлі-продажу № 06022023-1 (далі - Контракт), за умовами якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується придбати Товар (далі - Товар), зазначений у Рахунках до цього Договору, та розрахуватися за Товар відповідно до зазначених умов. у статті 3 цієї Угоди. Основні умови купівлі-продажу погоджуються Сторонами в цьому Договорі та Рахунках, які підписуються обома Сторонами та є невід`ємною частиною Договору (а.с.26).

Відповідно до статті 4 Контракту сторони погодили, що Товари продаються відповідно до умов міжнародної торгівлі EXW INCOTERM, які є чинними на момент укладення цієї Угоди про купівлю-продаж. Сторони погоджуються, що право власності на Товар переходить від Продавця до Покупця лише після повної та належної оплати Продавцю вартості Товару. Сторони прямо погоджуються, що ризик випадкової поломки або втрати Товару переходить до Покупця в момент передачі Товару Покупцеві. Супровідні документи на Товар, що підтверджують кількість, якість, походження Товару, a також інші документи, необхідні для перевезення Товару, проходження митних процедур, передаються компанії, що надає транспортні послуги, в момент передачі Товару (а.с.28).

У березні 2023 року MARAZZI GROUP Srl a socio unico (Продавець) поставив позивачу партії товару.

З метою митного оформлення отриманого товару позивачем для підтвердження їх митної вартості до Одеської митниці було подано митну декларацію № 23UA21U8, у якій було визначено митну вартість товарів, що імпортуються, за основним методом - за ціною контракту (а.с. 41).

Однак, за результатом отриманої декларації Одеська митниця 14.03.2023 винесла Рішення №UA500500/2023/000249/2 про коригування митної вартості товарів та, відповідно, визначення митної вартості товарів за резервним методом (а.с.61). У прийнятому рішенні Одеська митниця зазначила наступне:

1) відповідно до п.п. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) в наданому до митного оформлення контракті № від 06.02.2023 та інвойсі № 2297_B04RBG, зазначені умови поставки EXW. У поданій до митного оформлення МД № UA500500/2023/008121 від 12.03.2023 передбачені умови поставки EXW IT (Італія) ISPERIH (франко-завод, продавець передає товар на власному складі), однак в наданому рахунку на оплату транспортних витрат та довідці про вартість перевезення умови поставки вказані за маршрутом EXW (Болгарія) ISPERIH. Таким чином не вказана вся сума транспортних витрат від Італії до кордону України;

3) в наданому контракті № від 06.02.2023 відсутні підписи та печатки підприємств, які уклали договір.

Для підтвердження митної вартості товару до МД№ 23UA21U8, як вбачається з картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000498 (а.с.59), декларантом були надані наступні документи:

- пакувальний лист від 09.03.2023;

- рахунок-проформа №7140646 від 01.03.2023;

- рахунок-фактура (інвойс) №2297_В04RBG від 09.03.2023;

- автотранспортна накладна від 09.03.2023;

- сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № від 09.03.2023;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №6 від 07.03.2023;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №00001670 від 10.03.2023;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №10/03-1 від 10.03.20234

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № від 06.02.2023;

- договір про надання послуг митного брокера№01032023 від 01.03.2023;

- копія митної декларації країни відправлення 23BG004002AA558735 від 09.03.2023.

Також 14.03.2023 позивачем було подано до Одеської митниці митну декларацію № 23UA35U3 у якій митну вартість товарів було визначено також за ціною контракту (а.с.65). Проте Одеською митницею 14.03.2023 було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000253/2 (а.с.85) з зазначенням наступних підстав:

1) відповідно до п.п. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) в наданому до митного оформлення контракті № від 06.02.2023 та інвойсі № 2299_B04RBG зазначені умови поставки EXW. У поданій до митного оформлення МД № UA500500/2023/008335 від 14.03.2023 передбачені умови поставки EXW IT (Італія) ISPERIH (франко-завод, продавець передає товар на власному складі), однак в наданому рахунку на оплату транспортних витрат та довідці про вартість перевезення умови поставки вказані за маршрутом EXW (Болгарія) ISPERIH. Таким чином не вказана вся сума транспортних витрат від Італії до кордону України;

3) в наданому контракті № від 06.02.2023 відсутні підписи та печатки підприємств, які уклали договір.

Для підтвердження митної вартості товару до МД №23UA35U3, як вбачається з картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000503 (а.с.83), декларантом були надані наступні документи:

- пакувальний лист від 10.03.2023;

- рахунок-проформа №71404645 від 01.03.2023;

- рахунок-фактура (інвойс) №2299_В04RBG від 10.03.2023;

- автотранспортна накладна від 10.03.2023;

- сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № від 10.03.2023;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №4 від 07.03.2023;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №00001671 від 10.03.2023;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №10/03-2 від 10.03.2023;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № від 06.02.2023;

- договір про надання послуг митного брокера №01032023 від 01.03.2023;

- копія митної декларації країни відправлення 23BG004002AA559119 від 10.03.2023.

15.03.2023 позивач подав до Одеської митниці митну декларацію № 23UA47U0 у якій митну вартість товарів було визначено також за ціною договору. За результатами її опрацювання відповідач 15.03.2023 прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000257/2 (а.с.105) з посиланням на наступні підстави:

1) відповідно до п.п. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) в наданому до митного оформлення контракті № від 06.02.2023 та інвойсі № 2304_B04RBG зазначені умови поставки EXW. У поданій до митного оформлення МД №UA500500/2023/008547від 15.03.2023 передбачені умови поставки EXW IT (Італія) ISPERIH (франко-завод, продавець передає товар на власному складі), однак в наданому рахунку на оплату транспортних витрат та довідці про вартість перевезення умови поставки вказані за маршрутом EXW (Болгарія) ISPERIH. Таким чином не вказана вся сума транспортних витрат від Італії до кордону України;

3) в наданому контракті № від 06.02.2023 відсутні підписи та печатки підприємств, які уклали договір.

Для підтвердження митної вартості товару до МД №23UA47U0, як вбачається з картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000512 (а.с.103), декларантом були надані наступні документи:

- пакувальний лист від 11.03.2023;

- рахунок-проформа №71404644 від 01.03.2023;

- рахунок-фактура (інвойс) №2304_В04RBG від 11.03.2023;

- автотранспортна накладна від 13.03.2023;

- сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № від 13.03.2023;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №54 від 07.03.2023;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №00001672 від 10.03.2023;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №10/03-3 від 10.03.20234;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 28.02.2023;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № від 06.02.2023;

- договір про надання послуг митного брокера№01032023 від 01.03.2023;

- копія митної декларації країни відправлення 23BG004002AA55918619 від 15.03.2023.

Відповідачем було додатково витребувано у позивача інші документи для підтвердження митної вартості товару.

Відповідач зазначає, що за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим.

За результатом проведеної консультації мiж митним органом та декларантом у відношенні товарів за вказаними митними деклараціями застосовано резервний метод (метод 2 ґ).

Тобто, поставлений товар було випущено у вільний обіг за результатом сплати позивачем різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного рішення, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно положень МК України, митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Частинами 1, 2 ст. 59 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів, передбачено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Так, судом встановлено, що оскільки митну вартість товарів не можна було визначити шляхом використання методу, зазначеного у ст.58 МК України (метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано метод визначення митної вартості другорядний:

В самих митних деклараціях №23UA21U8, №23UA35U3, № 23UA47U0 та в спірних рішеннях умови поставки зазначено EXW BG ISPERIH.

У інвойсах №2297_B04RBG, № 2299_B04RBG, № 2304_B04RBG зазначені умови поставки EXW EX WORKS.

При цьому, в Контракті узгоджено сторонами, що поставки товару здійснюється за умовами EXW Інкотермс (а.с.28).

Так, відповідно до Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) термін умови поставки EXW, англ. Ex Works, або «Франко завод» (…назва місця) - означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

При цьому, відповідно до таких умов фактично єдиним обов`язком продавця є пакування та маркування товару.

Крім цього, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД « 37. Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митних декларацій поданих декларантом з урахуванням оскаржуваних рішень, зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Отже, з поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат позивача на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак такі витрати не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

Тобто, вартість упаковки та пакувальних матеріалів включена до ціни товару, що встановлено наведеними документами, тому доводи митного органу в цій частині (відсутні відомості про вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт) не відповідають дійсності.

Суд вважає вірними наголошення позивача щодо отримання товару від продавця саме в місті Ісперіх Республіки Болгарія де розташований завод MARAZZI GROUP Srl a socio unico.

До того ж, в Міжнародній накладній CMR проставлена печать відправника MARAZZI GROUP Srl a socio unico та зазначен, що вироблено у м. Ісперіх.

Таким чином, надані позивачем документи на підтвердження транспортних витрат (Договір №01032023 транспортно-експедиційні послуги (організації перевезення вантажів), рахунок на оплату за договором №01032023, справка про транспортні витрати, Сертифікат переміщення) є повними та достатніми.

Щодо посилань митного органу в спірних рішеннях на відсутність підписів та печаток підприємств, які уклали договір № від 06.02.2023, суд вважає їх безпідставними та надуманими, оскільки з наданого Контракту вбачається, що підписи керівних осіб та печаті підприємств проставлені, навіть вбачається код MARAZZI GROUP Srl a socio unico 4 (а.с.34).

Отже, надані ТОВ «ТОП ПРЕМІУМ» документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом. Одеською митницею при прийнятті оскаржуваного рішення не було надано жодних доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

При цьому розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Що стосується витребування контролюючим органом додаткових документів у позивача, то суд зазначає, що лише у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів. При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, зокрема у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 820/231/16, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 по справі №1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивачем надано до Одеської митниці відповідні документи, які підтверджують митну вартість товарів за митними деклараціями, у відповідності до положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України та які не містять розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

На переконання суду правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу повинні були бути належним чином спростовані відповідачем.

Так, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 року по справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії і Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Онер`їлдіз проти Туреччини).

За встановлених обставин, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та у повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Відтак, наявність в оскаржуваному рішенні припущень митного органу свідчить про його невмотивованість.

З огляду на викладене, митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів митний орган повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.

Митний орган зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також необхідно врахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також Інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №820/17417/14 та від 04.09.2018 у справі №818/1186/17.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення є необґрунтованими, а відтак позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП ПРЕМІУМ» є такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір за подання даної позовної заяви у сумі 16104,00 грн (платіжне доручення №216 від 13.07.2023).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП ПРЕМІУМ» судового збору у розмірі 16104,00 грн.

27.10.2023 до суду надійшла заява (вх..№37165/23) позивача про уточнення вимог в якій позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь ТОВ «ТОП ПРЕМІУМ» витрати на переклад документів у розмірі 16 368,00 грн.

На підтвердження факту понесених витрат та виконання вимог ч.5 ст. 137 КАС України позивач додав до заяви:

Рахунок на оплату №288 від 28.07.2023 про сплату позивачем ТОВ «ПАВТРЕЙД» 16 368,00 грн за надані послуги з перекладу;

Акт №288/07 прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 28.07.2023;

Платіжна інструкція №332 від 01.09.2023 про сплату позивачем на рахунок ТОВ «Павтрейд» 16 368,00 грн.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Однак, відповідних заперечень від відповідача щодо понесених позивачем витрат на здійснення перекладу, до суду не надходило.

Дослідивши надані сторонами докази та доводи щодо їх обґрунтованості, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.6 ст.137 КАС України, розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

Положеннями ч.7 ст. 137 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.8 ст.137 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем організовано здійснення перекладу документів з англійської мови, що додані позивачем до матеріалів позовної заяви.

Підпис перекладача був засвідчений приватним нотаріусом.

Так, позивачем були понесені витрати у зв`язку із залученням перекладача у загальному розмірі 16 368,00 грн.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що переклад документів замовлений позивачем вже під час розгляду справи в суді та наданий до суду з метою доведення своєї позиції, а понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.

Отже, суд вважає, що пов`язані з перекладом документів є судовими витратами у розумінні ст. 132 КАС України.

Таким чином, враховуючи надані позивачем докази понесення витрат на залучення перекладача, вимоги представника ТОВ «ТОП ПРЕМІУМ» - директора Ялини О.А., в частині стягнення 16368,00 грн понесених на здійснення перекладу, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72, 77, 80, 134, 137, 138, 142, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП ПРЕМІУМ» до Одеської митниці, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення та карток відмови - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14.03.2023 № UA500500/2023/000498;

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 14.03.2023 №UA500500/2023/000249/2;

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14.03.2023 № UA500500/2023/000503;

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 14.03.2023 №UA500500/2023/000253/2;

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.03.2023 № UA500500/2023/000512;

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 15.03.2023 №UA500500/2023/000257/2.

Стягнути з Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП ПРЕМІУМ» суму сплаченого судового збору у розмірі 16104,00 грн.

Стягнути з Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП ПРЕМІУМ» судові витрати, пов`язані із залученням перекладача у розмірі 16368,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ТОП ПРЕМІУМ» (65091, м. Одеса, вул. Середня 47, кв.36, );

Відповідач - Одеська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА