Справа № 260/3235/22
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні клопотання

08 листопада 2023 рокум. Ужгород№ 260/3235/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради Закарпатської області про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Мукачівської міської ради, в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Мукачівської міської ради 9 сесії 8-го скликання №351 від 27.05.2021 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у межах норм безоплатної приватизації для особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, що знаходяться на території міста Мукачево, в межах АДРЕСА_1 ; 2) зобов`язати Мукачівську міську раду повторно розглянути на черговій (позачерговій) сесії клопотання ОСОБА_1 від 18.05.2020 та надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою у межах норм безоплатної приватизації для особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, що знаходяться на території міста Мукачево, в межах АДРЕСА_1 .

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради Закарпатської області задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення 9 сесії 8-го скликання Мукачівської міської ради №351 від 27.05.2021 року про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га, що знаходиться на території АДРЕСА_1 . Зобов`язано Мукачівську міську раду Закарпатської області повторно розглянути на черговій (позачерговій) сесії клопотання ОСОБА_1 від 18.05.2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою у межах норм безоплатної приватизації для особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, що знаходяться на території міста Мукачево, в межах вулиці Проніна Василія, з урахуванням висновків суду. В решті позову відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили 02 січня 2023 року.

30 жовтня 2023 року представник позивач подав до суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення, аргументовану тим, що рішення суду від 02.12.2022 залишається не виконаним.

Розглядаючи подану представником ОСОБА_1 заяву, суд виходить з наступного.

Норми ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлюють, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкт владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, згідно з нормами процесуального законодавства встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є диспозитивним правом, а не обов`язком суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних побоювань можливості невиконання суб`єктом владних повноважень прийнятого судом рішення в майбутньому.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у додатковій постанові від 31.07.2018 по справі №235/7638/16-а та в ухвалі від 23 квітня 2019 року у справі №805/516/18-а.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч. 4 ст. 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З огляду на вищенаведені норми законодавства, суд зазначає, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Будь-яких доказів щодо застосування процедури примусового виконання рішень в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", представник позивача не наводить.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в даній адміністративній справі.

Керуючись статтями 248, 256, 382 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради Закарпатської області про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Суддя Р.О. Ващилін