Справа № 495/8137/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 495/8137/23
Перша інстанція: суддя Анісімова Н.Д.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 вересня 2023р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: інспектор УПП в Одеській області старший лейтенант поліції 2 батальйону, 2 роти Данільчук Вадим Михайлович, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2023р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ГУ НП в Одеській області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: інспектор УПП в Одеській області старший лейтенант поліції 2 батальйону, 2 роти Данільчук В.М., УПП в Одеській області ДПП, у якому просив:

- скасувати постанову інспектора ВП №1 УПП в Одеській області старшого лейтенанта поліції 2 батальйону, 2 роти Данільчука В.М. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №7432225 від 31.07.2023р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що інспектором ВП №1 УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції 2 батальйону, 2 роти Данільчуком В.М. була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7432225 від 31.07.2023р., у якій зазначено, що 31.07.2023р. о 12год. 7 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz Slc 300, номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Розумовській 88 у м.Одеса та не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 «рух праворуч», а сам поїхав прямо, чим порушив п. 8.4. г ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340грн..

Позивач із вказаною постановою не погоджується та не вважає себе винним у скоєні даного правопорушення, стверджуючи, що жодних порушень ПДР України не вчиняв.

Посилаючись на вказане, просив позов задовольнити.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 вересня 2023р. адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись із даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем надані відповідні та належні докази вчинення позивачем порушення ПДР, позивач не спростував доводи суб`єкта владних повноважень, працівник поліції діяв у спосіб, передбачений чинним законодавством, а тому немає підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що 31.07.2023р. інспектором ВП №1 УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Данільчуком В.М. винесено постанову серії ЕАС №7432225 від 31.07.2023р., у якій вказано, що 31.07.2023р. о 12год. 7хв. ОСОБА_2 , рухаючись по вул.Розумовській,88 в м.Одеса, керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz Slc 300, номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимоги знаку 4.2 «рух праворуч», а поїхав прямо, чим порушив вимоги п.8.4 г ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

У зв`язку з цим до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340грн. (а.с.33).

Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій інспектора УПП в Одеській області у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, ст.7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Положеннями ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 7.11.2015р. за №1395 (далі Інструкція №1395), якою встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбачених частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою ст.122 КУпАП.

Згідно р.ІІІ ч.2 Інструкції №1395 постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП України виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приписами ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ч.1,2 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

У відповідності до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За правилами п.5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджено Наказом МВС України 18.12.2018р. за №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Аналізуючи вказане, судова колегія зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

В апеляційні скарзі апелянт посилається на відсутність доказів вини у вчинені ним інкримінованого правопорушення.

Так, дослідивши матеріали справи, судова колегія зазначає, що відповідачем надані допустимі докази, в розмінні ст.215 КУпАП України, які свідчать про вчинене адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , а саме: відеозапис, який було здійснено на відеореєстратор автомобіля патрульної поліції та на нагрудні портативні камери поліцейських.

Згідно наданого відеозапису позивач, виїжджаючи з ресторану «McDonald's», перед дорожнім знаком 4.2 «рух праворуч», перетнувши дорожню розмітку 1.1 «вузька суцільна лінія», здійснив рух прямо. Після закінчення маневру позивач одразу ж був зупинений працівниками поліції.

У ході розмови працівник поліції роз`яснив причину зупинки, суть правопорушення, пояснив та вказав також, як мав позивач рухатися і де саме мав повернути праворуч, роз`яснив права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, строки на оскарження постанови та строки на сплату штрафу і наслідки його несплати у встановлений строк.

Крім того, розташування наказового дорожнього знаку 4.2 «рух праворуч» на виїзді з ресторану «McDonald's» по вул.Розумовській у м.Одеса підтверджується наявним в матеріалах справи викопіюванням зі схеми організації дорожнього руху на ділянці дороги за по вул.Розумовського в м.Одесі (а.с.26), знімком з фото з нагрудної камери працівника поліції (а.с.25) та окремим відеозаписом, якому зафіксовано розташування дорожнього знаку та дорожню розмітку.

При цьому, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що в постанові про адміністративне правопорушення, а саме в п.7 вказано, що до постанови додається відеозапис 471480, а тому вказане спростовує доводи скаржника щодо відсутності доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєне адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що інспектор УПП в Одеській області старший лейтенант поліції 2 батальйону, 2 роти Данільчук В.М. при винесенні постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення відносно позивача, діяв у рамках чинного законодавства України та у спосіб визначений законом.

Таким чином, суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скаргах доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 вересня 2023р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту отримання.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко