Справа № 942/1231/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року справа №942/1231/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 17 листопада 2021 року у справі № 942/1231/21 (головуючий І інстанції Пронька В.В.) за позовом ОСОБА_1 до інспектора управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Сурінова Івана Юрійовича, управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАН №4316267 від 07.06.2021 та закрити провадження у справі на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

В обґрунтування позову зазначив, що 29.05.2021 був протиправно та безпідставно зупинений інспектором патрульної поліції, який звинуватив позивача у порушенні швидкісного режиму та необґрунтовано вимагав водійське посвідчення та технічний паспорт на транспортний засіб.

Відповідач не роз`яснив права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, не склав протокол про адміністративне правопорушення, не повідомив про розгляд справи про адміністративне правопорушення у встановленому законом порядку, не провів підготовку до розгляду справи, не здійснив розгляд справи, не розглянув клопотання про закриття провадження, не оголосив постанову і не вручив її копію, що призвело до незаконного притягнення позивача до відповідальності за адміністративне правопорушення, якого позивач не вчиняв.

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 17 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції безпідставно дійшов до висновку, що позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КупАП, оскільки перевищив швидкість руху. Матеріали справи не містять жодних належних доказів, які підтверджують вчинення позивачем правопорушення, визначеного ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Суд не встановив законність використання відповідачем технічного приладу «Трукам», при цьому судом не враховано, що вимірювання технічним приладом в ручному режимі швидкості руху транспортних засобів не передбачено методикою вимірювання.

Суд першої інстанції не звернув уваги на порушення відповідачем процесуальних норм, які встановлюють порядок притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 4316267 від 07.06.2021, прийнятою інспектором Управління патрульної поліції в Луганській області молодшим лейтенантом поліції Суріновим І.Ю. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП. (а.с.58, том 2)

Зміст постанови свідчить, що 29 травня 2021 року о 17:53:40 на автодорозі Т 13-06 20 км в населеному пункті с. Смолянинове водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Skoda Super В, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 111 км/год в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» при дозволеній швидкості руху 50 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam ТС000670.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано:

- фото автомобіля позивача із автоматично зафіксованими показаннями приладу TruCam перевищення швидкості на 61 км/год;

- свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/20301, чинне до 14.12.2021, лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCАМ LTI 20/20 № ТС 000670 із максимально допустимою похибкою при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі ±2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год, ±1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год;

- сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 на цей прилад;

- експертний висновок за вих.№ 04/02/03-3008 від 27.09.2018 Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України на TruCАМ LTI20/20 із терміном дії до 27.09.2021 з додатком;

- відеозапис з технічного пристрою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 №ТС000670 від 29.05.2021;

- відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції та відеозапис розгляду справи.

Рух транспортного засобу під керуванням позивача в зоні дії дорожнього знаку «5.45» «Населений пункт» та 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» підтверджується наданою Службою автомобільних доріг у Луганській області інформацією щодо встановлених на автомобільній дорозі загального користування державного значення Т-13-06 Сєвєродонецьк-Новоайдар вказаних дорожніх знаків.

Відповідно до відеозапису на оптичному диску, (здійснений TruCam LTІ 20/20 № ТС 000670) автомобіль Skoda Super В, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 111 км/год о 17 год. 53 хв. 29.05.2021 в населеному пункті с. Смолянинове Т-13-06 20 км.

Постанова серії ЕАН № 4316267 від 07.06.2021 містить посилання на технічний засіб, яким було зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме, сертифікований вимірювальний прилад TruCAM ТС 000670, на який надано відповідачем відповідні документи щодо його сертифікації.

Відеозапис з нагрудної камери поліцейського свідчить, що інспектор поліції після зупинки транспортного засобу представився, роз`яснив позивачу причину зупинки, суть скоєного ним адміністративного правопорушення. Позивачем поліцейському Сурінову І.Ю., який розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення, подано усне клопотання про відкладення розгляду справи з метою скористатися правовою допомогою. Клопотання задоволено та розгляд справи перенесено на 07.06.2021 об 11 год. 00 хв. за адресою: вул. Штейгерська, 8, м. Лисичанськ, про що вручено позивачу під розпис повідомлення. У повідомленні позивачу роз`яснено наслідки неявки відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що наданими доказами підтверджується вчинення позивачем адміністративного правопорушення та дотримання відповідачем вимог нормативно-правових актів при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

На підставі пункту 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, (далі ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Як визначено пунктами 1.3, 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 «Населений пункт», 5.46 «Кінець населеного пункту».

Згідно пункту 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

На підставі пункту 12.9 ПДР України водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Як свідчить частина четверта статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі пункту 1 статті 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як визначено статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, посадові особи поліції мають право використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень свідчить, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як свідчать матеріали справи, суд першої інстанції в підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, визначив сукупність наданих відповідачем доказів: постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, відео-записи з оптичного диску та з нагрудної камери поліцейського, фото автомобіля позивача із автоматично зафіксованими показаннями приладу TruCam перевищення швидкості на 61 км/год, лист Служби автомобільних доріг у Луганській області про встановлення на автомобільній дорозі загального користування державного значення Т-13-06 Сєвєродонецьк-Новоайдар відповідних дорожніх знаків.

Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначеними належними доказами в їх сукупності підтверджується вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Отже є неприйнятними доводи апелянта, що він не вчиняв порушення правил дорожнього руху, тому його безпідставно було зупинено поліцейським.

Щодо правомірності застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTІ 20/20 № ТС000670 суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580) передбачено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Стаття 40 Закону № 580 регулює порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, частиною першої якої в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

За змістом частини другої статті 40 Закону № 580-VIII інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.

За технічними характеристиками лазерний вимірювач швидкості TruCам відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань.

Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі (без участі оператора).

Лазерний вимірювач транспортних засобів TruCАМ LTI 20/20 № ТС 000670-має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 (а.с.105, том.1)

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/20301, чинного до 14.12.2021, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCАМ LTI 20/20 № ТС 000670 ТС001163 є придатним до застосування, максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі складає ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год (а.с.108-109, том.1)

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи за вих.№ 04/02/03-3008 від 27.09.2018, який є чинним до 27.09.2021 (а.с.110-111, том 1)

Таким чином, суд визнає помилковими доводи позивача про порушення інспектором патрульної поліції порядку використання вимірювача швидкості, оскільки законодавство не містить імперативних приписів стосовно стаціонарного розміщення приладу TruCam та здійснення фіксації таким приладом тільки в автоматичному режимі.

Згідно з частиною другою статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Разом з цим, частиною п`ятою статті 258 КУпАП визначено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

На підставі пункту 4 розділу I «Загальні положення» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема й ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи зазначені норми, є безпідставними доводи позивача, що відповідач протиправно не склав протокол про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів апелянта про надання недопустимих доказів неналежним представником Шаблею Д.С. суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 55 КАС України юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року № 1401-VIII, яким Конституцію України доповнено статтею 131-2, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Вказаним законом Розділ XV «Перехідні положення» Конституції України було доповнено пунктом 16-1, у підпункті 11 якого визначено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Як визначено частиною другою статті 57 КАС України у справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи можуть бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Аналіз положень статті 131-2 у взаємозв`язку з пунктом 16-1 розділ XV «Перехідні положення» Конституції України свідчить, що з 1 січня 2020 року представництво інтересів органів державної влади в адміністративному процесі здійснюється адвокатом.

Винятком з цього правила є окремі категорії справ, зокрема справи, які, у розумінні КАС України, є справами незначної складності.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - це адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

На підставі частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього кодексу справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є, справами незначної складності.

Предметом цієї справи є постанова, прийнята інспектором Суріновим О.В., про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 4316267 від 07.06.2021, у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Отже, ця справа відноситься до справ незначної складності.

Відповідно до частини першої статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною першою статті 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Яке свідчать матеріали справи, повноваження старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Луганській області ДПП Шаблі Д.С., який підписав відзив на позовну заяву, клопотання про витребування доказів, залучення третьої особи та посвідчив долучені до відзиву копії доказів, підтверджується належним чином посвідченою копією довіреністю № 10930/41/3/01-2021, яка дійсна до 31.12.2021.

Зміст довіреності свідчить, що Департамент патрульної поліції уповноважує старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Луганській області ДПП Шаблю Д.С. представляти та/або захищати права та законні інтереси довірителя і його структурних підрозділів, територіальних (відокремлених) підрозділів, у тому числі управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції, зокрема, в судах, подавати та отримувати будь-які документи, вести справи з усіма правами, які надані законом відповідачу, третій особі.

Таким чином, оскільки справа за позовом ОСОБА_1 є справою незначної складності, відноситься до термінових справ, у яких не вимагається проведення підготовчого засідання, а кількість заяв по суті справи є обмеженою, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_2 є належним представником УПП в Луганській області ДПП, отже, відзив, клопотання, засвідченні докази підписані уповноваженою особою.

Аналогічна правова позиція неодноразово викладалася Верховним Судом в постановах, зокрема, від 18 лютого 2021 року у справі № 426/13269/19, від 12 березня 2021 у справі № 233/9004/19.

Щодо доводів апелянта про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття рішення про накладення стягнення суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення порушення позивачем вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП, інспектором патрульної поліції прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 .

29.05.2021 ОСОБА_1 поліцейському Сурінову І.Ю., який розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення, подано усне клопотання про відкладення розгляду справи з метою скористатися правовою допомогою.

Клопотання поліцейським задоволено та розгляд справи перенесено на 07.06.2021 об 11 год. 00 хв. за адресою: вул. Штейгерська, 8, м. Лисичанськ, про що вручено позивачу під розпис повідомлення.

У повідомленні позивачу роз`яснено наслідки неявки відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Оскільки, вручене позивачу повідомлення містить вказівку на час, дату і місце розгляду справи, тому позивач є належним чином повідомленим про розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 122 КУпАП, не входять до переліку справ, які розглядаються з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оскільки позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте не з`явився на розгляд справи, не скористався допомогою адвоката, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем правомірно розглянуто справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у його відсутність.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до частини третьої статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 17 листопада 2021 року у справі № 942/1231/21 залишити без задоволення.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 17 листопада 2021 року у справі № 942/1231/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 06 листопада 2023 року є остаточною та відповідно до частини третьої статті 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 06 листопада 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв