Справа № 160/22288/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
01.09.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 період роботи з 18.11.2002 по 24.11.2002 учень підземного гірника з повним робочим днем у шахті, з 27.10.2003 по 02.05.2006 - гірник підземний, з 21.12.2007 по 01.01.2008 - гірник підземний, з 26.12.2010 по 03.01.2011 - гірник підземний та періоди навчання з 25.11.2002 по 22.12.2002 за професією гірник підземний, з 11.05.2012 по 11.06.2012 за професією прохідник підземний.
Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідачів витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн та на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності. Позивачу стало відомо про незарахування пенсійним органом до його пільгового стажу періодів його роботи з 18.11.2002 по 24.11.2002 учнем підземного гірника з повним робочим днем у шахті, з 27.10.2003 по 02.05.2006 гірником підземним, з 21.12.2007 по 01.01.2008 гірником підземним, з 26.12.2010 по 03.01.11 гірником підземним та періодів навчання з 25.11.2002 по 22.12.2002 за професією гірник підземний, з 11.05.2012 по 11.06.2012 за професією прохідник підземний. У зв`язку із зазначеним, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про зарахування вищевказаних періодів роботи та навчання позивача до його пільгового стажу за Списком №1 та здійснити перерахунок пенсії, з урахуванням зазначених періодів. Проте, за результатом розгляду вказаної заяви рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу відмовлено у такому перерахунку. Позивач не погоджується з такою позицією відповідача та вважає, що такі дії порушують його право на належне пенсійне забезпечення, у зв`язку із чим, звернувся до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою від 21.07.2023 та відповідними документами про перерахунок пенсії.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Заява позивача від 21.07.2023 про перерахунок пенсії відпрацьовувалась за принципом єдина черга та автоматизованим шляхом потрапила на відпрацювання до спеціалістів Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
«Розглянувши заяву №998 від 21.07.2023 р. щодо перерахунку пенсії «Допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами» згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надані документи (паспорт, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в проведенні перерахунку пенсії відмовлено.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону. Непрацюючі особи з інвалідністю II, III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі за віком обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності такого страхового стажу:
у чоловіків 25 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 46 років включно. Право на статтю 33 немає у зв`язку з тим, що страховий стаж становить 20 років 5 місяців.
Періоди роботи з 27.10.2003 по 02.05.2006, з 21.12.2007 по 01.01.2008 не зараховано до пільгового стажу роботи, оскільки в довідці №166 від 05.05.2023 зазначено, що виконував роботу на посаді гірник підземний на маркшейдерських роботах 50% і більше робочого часу виконував гірничі роботи у шахті.
Зважаючи на вищезазначене, прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії «Допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами».».
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Про направлення рішення» від 02.08.2023 №0400-010228-8/116850 зазначене рішення направлено позивачу.
Не погоджуючись із такою позицією пенсійного органу, останній звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення (далі Закон №1788) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Частиною 1 зазначеної статті передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.
Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2, 4 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено порядок та умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, передбаченої Списком №1 (у даному випадку), та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах і досягнення відповідного віку, встановленого законом.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Статтею 48 Кодексу Законів про працю України також визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі Порядок №637).
Так, згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За приписами пункту 20 вказаного Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №439/1148/17.
За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Згідно з абз.1,3 п. 2.14 Інструкції №58 у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».
Відповідно до абз. 4, 5 п. 2.14 Інструкції №58 якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.
Так, відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 04.11.2002, у спірні періоди позивач:
- 18.11.2002 прийнятий до ДВАТ «Шахта «Степова» ДП «ДХК «Павлоградвугілля» учнем підземного гірника з повним робочим днем у шахті на ділянку №4 згідно наказу №89к від 18.11.2002 (запис №2);
- 25.11.2002 направлений на курси підземних гірників з відривом від виробництва згідно наказу №1549 від 27.11.2002 (запис №3);
- 23.12.2002 переведений учнем гірника підземного з повним робочим днем в шахті на ділянку №4 на час практики згідно наказу №102 від 17.01.2003 (запис №5);
- 27.10.2003 прийнятий до ДВАТ «Шахта «Степова» ДП «ДХК «Павлоградвугілля» гірником підземним 2 р. з повним робочим днем у шахті в маркшейдерський відділ згідно наказу №88к від 27.10.2003 (стор. 6-7);
- 01.11.2004 переведений гірником підземним 3 р. з повним робочим днем в шахті в маркшейдерський відділ згідно розпорядження №1912 від 29.10.2004 (стор. 6-7);
- Відкрите акціонерне товариство «Державна холдингова компанія «Павлоградвугілля» перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Павлоградвугілля» з 25.10.2004 (стор. 6-7);
- 24.09.2005 переведений гірником підземним 3 р. з повним робочим днем в шахті в маркшейдерський відділ згідно розпорядження №1828 від 21.10.2005 (стор. 6-7);
- 16.02.2008 переведений гірником підземним 3 р. з повним робочим днем в шахті на дільницю ШТ згідно розпорядження №56к від 16.02.2008 (стор. 8-9);
- 25.02.2010 переведений гірником підземним 3 р. з повним робочим днем в шахті на УРКР згідно розпорядження №41к від 11.02.2010 (стор. 8-9);
- 01.07.2011 переведений гірником підземним 3 р. з повним робочим днем в шахті на УПР-1 згідно розпорядження №187к від 29.06.2011 (стор. 8-9);
- 11.05.2012 направлений на курси прохідників згідно розпорядження №1265 від 14.05.2012 (стор. 8-9);
- 12.06.2012 переведений учнем прохідника з повним робочим днем в шахті на період практики на УПР-1 згідно розпорядження №1606 від 12.06.2012 (стор. 8-9).
Вказані записи та відмітки у трудовій книжці позивача виконано без виправлень, у чіткій послідовності, із завірянням підписами відповідальних осіб та печатками роботодавців.
Записи в трудовій книжці ніким не оспорювались та в судовому порядку недійсними не визнавались.
Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 24.06.2016 №461 професії гірник, прохідник належать до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідними записами трудової книжки позивача, а також уточнюючими довідками та виписами з наказів по ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» ПраТ «ДТЕК Павлоградвугілля», копії яких містяться у матеріалах справи, підтверджено факт роботи позивача повний робочий день у шахті у спірні періоди на посадах (на роботах), що відносяться до Списку №1, які є атестованими за умовами праці та надають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, з посиланням на відповідні накази про проведену атестацію за якими посада атестована за Списком №1.
В той же час, відповідачем протиправно не враховано до пільгового стажу спірні періоди роботи позивача.
Разом з тим, щодо незарахування до пільгового стажу періодів навчання суд зазначає таке.
Відповідно до записів трудової книжки позивача з 25.11.2002 по 22.12.2002 позивач проходив курси підземних гірників, а з 11.05.2012 по 11.06.2012 на курси прохідників.
Враховуючи, що трудова книжка позивача містить записи про навчання позивача, а також, що позивач працевлаштований на роботу, посаду, що відноситься до Списку №1, періоди навчання повинні бути зараховані відповідно до записів у трудовій книжці позивача.
Разом з тим, суд наголошує, що норми чинного законодавства надають перевагу записам трудової книжки перед іншими документами для визначення пільгового стажу.
Таким чином, оскільки позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо періодів навчання, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження такого навчання.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тобто, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
У даному випадку суд звертає увагу, що вказані записи в трудовій книжці не визнавались недійсними в судовому порядку, їх зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких неточностей, з посиланням на дати та номери відповідних документів, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим, відсутні підстави для відмови у зарахуванні періодів навчання до пільгового стажу позивача.
За встановлених обставин, суд доходить висновку про безпідставне неврахування відповідачем-1 спірних періодів роботи та навчання позивача до пільгового стажу останнього.
Разом з тим, з метою ефективного захисту права позивача на належне пенсійне забезпечення, порушеного протиправним рішенням про відмову у перерахунку пенсії, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періоди роботи з 18.11.2002 по 24.11.2002, з 27.10.2003 по 02.05.2006, з 21.12.2007 по 01.01.2008, з 26.12.2010 по 03.01.2011, та періоди навчання з 25.11.2002 по 22.12.2002, з 11.05.2012 по 11.06.2012.
Суд наголошує на тому, що позовні вимоги, звернуті до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, задоволенню не підлягають, оскільки заяву позивача про перерахунок пенсії було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, яким прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії, яке визнано судом протиправним.
Відтак, з огляду на відсутність порушення відповідачем-2 прав позивача, позовні вимоги, звернуті до останнього задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач-1 як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн суд зазначає таке.
У відповідності до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).
Відповідно до положень частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Судом встановлено, що 08.08.2023 між позивачем та адвокатом Меркуловою Тетяною Петрівною укладений договір про надання правничої допомоги №б/н.
Пунктом 4 вказаного договору передбачено, що вартість роботи адвоката визначається за домовленістю сторін.
У матеріалах справи також містяться копії ордеру на надання правничої (правової) допомоги адвоката Меркулової Тетяни Петрівни серії АЕ №1214289 від 10.08.2023 та квитанція від 08.08.2023, виписана власноручно адвокатом Меркуловою Тетяною Петрівною про отримання від ОСОБА_1 5000,00 грн за складання позовної заяви.
Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч.3 ст. 134 КАС України). Натомість положеннями п. 2 ч.1 ст. 134 КАС України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.
Аналогічну за своїм змістом правову позицію стосовно можливості відшкодування витрат на оплату правничої допомоги за відсутності документу про їх оплату на час розгляду справи, у разі якщо у договорі про надання правничої допомоги міститься умова стосовно оплати витрат протягом певного часу після ухвалення рішення суду, займає Верховний Суд у постановах від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20 та від 26.06.2019 у справі № 813/481/18.
У Практичній рекомендації «Вимоги щодо справедливої сатисфакції», яка видана Головою ЕСПЛ 28.03.2007 відповідно до правила 32 Регламенту Європейського Суду з прав людини, витрати (до яких зазвичай відносять вартість юридичної допомоги), повинні бути дійсними, тобто вони мають бути справді сплачені заявником, або ж він має бути зобов`язаний їх сплатити, відповідно до юридичних чи договірних зобов`язань. Витрати мають бути необхідними, тобто їх сплата мала бути необхідною для запобігання порушенню чи для отримання компенсації після того, як воно сталося. Їх сума повинна бути обґрунтованою. Суду мають бути надані докази, такі як докладні розрахунки та фактури. Вони повинні бути достатньо детальними або Суд міг визначити, наскільки вищенаведені вимоги були дотримані.
Враховуючи критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, приймаючи до уваги що дана справа є справою незначної складності, приймаючи до уваги те, що витрати на оплату послуг адвоката мають бути дійсні, необхідні та обґрунтовані, з огляду на те, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між позивачем та адвокатом, і є обов`язковими до виконання, а також те, що угода про надання правничої допомоги є дійсною, приймаючи до уваги також і те, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти певні дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних чи юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, однак приймаючи до уваги принципи добросовісності, розумності та справедливості, а також часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 № НОМЕР_3 від 28.07.2023.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періоди роботи з 18.11.2002 по 24.11.2002, з 27.10.2003 по 02.05.2006, з 21.12.2007 по 01.01.2008, з 26.12.2010 по 03.01.2011, та періоди навчання з 25.11.2002 по 22.12.2002, з 11.05.2012 по 11.06.2012.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 06.11.2023.

Суддя О.В. Царікова