Справа № 380/15960/23
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2023 рокусправа № 380/15960/23

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 18.08.2022 №883;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100000,00 грн за серпень 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Ухвалою від 17.07.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 11.09.2023 відмовлено відповідачу у зупиненні провадження у справі до закінчення дії воєнного стану.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу у складі ВЧ НОМЕР_1 . Та у зв`язку із безпосередньою участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у районі проведення таких заходів, позивач набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000,0 грн. відповідно до п. 1 постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 за серпень 2022. Проте спірним наказом позивач позбавлений додаткової винагороди за серпень 2022 у зв`язку із оголошенням суворої догани. Стверджує, що застосування до військовослужбовців такого виду відповідальності як обмеження у виплаті додаткової винагороди не унормовано законодавчо, тому не може застосовуватись відповідачем. Також зазначає, що не існує регуляторних актів Міноборони України у розумінні вимог ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», нормативно-правових актів або наказів Міноборони, якими визначені умови застосування відмови виплати додаткової винагороди при участі в бойових діях. Стверджує, що за одне правопорушення не може бути застосовано два види стягнення оголошення догани та позбавлення грошових виплат.

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197. Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Міністром оборони України в Окремому дорученні №912/з/29 від 23.06.2022, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022. Підпунктом 9.7 пункту 9 згаданого Окремого доручення передбачено, що військовослужбовці, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника) до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн не включаються.

Згідно підпункту 2.33 пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 18.08.2022 № 883 Про підсумки службової перевірки за фактом викладеної інформації у рапорті підполковника ОСОБА_2 (копія додається) за не виконання бойового наказу командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , несвоєчасне зайняття бойових позицій, припинення утримання району оборони та самовільного його залишення в ході виконання обов`язків по відсічі збройної агресії з боку збройних сил російської федерації, під час дії воєнного стану старшого водія 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення СУВОРА ДОГАНА, а також позбавлено в повному обсязі виплату додаткової грошової винагороди за серпень 2022.

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 21.06.2022 № 167 «Вважати такими, що прибули: 1.1. До складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, які залучаються та беруть безпосередню участь у веденні воєнних (бойових) дій: 1.1.2. З пункту постійної дислокації м. Коломия: старшого сержанта ОСОБА_1 , старшого водія стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 …».

Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 від 09.08.2023 №6096 старший сержант ОСОБА_1 у період з 21.06.2022 по 13.11.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у м. Дружківка, Донецької області.

Підпунктом 2.33 пункту 2 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 18.08.2022 № 883 Про підсумки службової перевірки за фактом викладеної інформації у рапорті підполковника ОСОБА_2 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме

«… 2. За порушення вимог статей 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та статтей 11, 12, 16, 35, 36, 37, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що призвело до не виконання бойового наказу командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , несвоєчасного зайняття бойових позицій, припинення утримання району оборони та самовільного його залишення в ході виконання обов`язків по відсічі збройної агресії з боку збройних сил російської федерації, під час дії воєнного стану, військовослужбовців 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 :

…. 2.33. Старшого водія 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення СУВОРА ДОГАНА, а також позбавлено в повному обсязі виплату додаткової грошової винагороди за серпень 2022 року…».

Не погодившись із цим наказом, позивач звернувся до суду.

Суд зауважує, що позивач не оскаржує по - суті висновок службової перевірки, яким встановлений факт не виконання ним бойового наказу командира та застосування суворої догани як дисциплінарного стягнення за цей вид проступку.

Суть спору стосується виключно правомірності позбавлення позивача у серпні 2022 виплати додаткової грошової винагороди.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Відповідно до пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (надалі, також - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - постанова № 168).

Так, відповідно до пункту 1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168, в редакції чинній на момент спірних взаємовідносин, було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, … виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Міністром оборони України в Окремому дорученні №912/з/29 від 23.06.2022 (далі - Окреме доручення), яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.

За приписами пункту 3 Окремого доручення передбачено, що про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку, зокрема, командира військової частини, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Згідно з пунктом 5 наведеного Окремого доручення встановлено, що виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 Окремого доручення).

Разом з тим, підпунктом 9.7 пункту 9 згаданого Окремого доручення передбачено, що військовослужбовці, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника) до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн не включаються.

Таким чином, за процедурою, встановленою вищенаведеними приписами Окремого доручення, встановлено ряд підстав для невключения військовослужбовців до наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою № 168 у конкретному місяці, зокрема, у разі відмови військовослужбовця виконувати бойові накази (розпорядження) командира.

Відтак суд погоджується із відповідачем, що прийняття Міністром оборони України Окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29 узгоджується з повноваженнями, визначеними пунктом 17 Порядку № 260, а тому відповідні рішення підлягають врахуванню при вирішенні питання про виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

Суд зауважує, що невиплата позивачу додаткової винагороди не є видом дисциплінарного стягнення, передбаченим Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, відтак посилання позивача на застосування до нього двох видів стягнення за одне правопорушення є безпідставним.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язано кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, натомість статтею 16 Статуту внутрішньої служби визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Враховуючи те, що за результатами проведеного службового розслідування та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.08.2022 №883 було встановлено, що 09.08.2022 військовослужбовці 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у тому числі і позивач, відмовились виконувати бойовий наказ командира, додаткова винагороди в розмірі 100 000,00 грн, згідно ПКМУ від 28.02.2022 №168 з урахуванням окремого рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 за серпень 2022 року ОСОБА_1 не була виплачена правомірно.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що при винесені оскаржуваного наказу відповідач діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством.

Таким чином, оскаржуваний наказ відповідача є правомірним та не підлягає скасуванню, а підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

За приписами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, разом із тим, якщо суб`єкт владних повноважень надасть докази правомірності свого рішення, то обов`язок спростувати такі докази покладається на позивача, що кореспондується із принципом змагальності сторін, закріпленому у ст. 3 КАС України.

Враховуючи наведене, суд повністю відмовляє у задоволенні позову.

Судові витрати не розподіляються у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору у цій справі.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна