Справа № 160/7396/23
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 160/7396/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Олефіренко Н.А., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року (суддя Дєєв М.В.) у справі №160/7396/23 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 заявлено позов до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому він просив:

- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не надання відповіді на його заяву вх. 10244 от 18.01.2023 року, та не виготовлення та надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нової довідки про розмір грошового забезпечення за посадою командира ланки авіаційного полку ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262 XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011 - XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови КМУ від 30.08.2017року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме: надбавки за особливості проходження служби - 100% (від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років) та премії - 130% (від посадового окладу);

- зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за відповідною посадою станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262 XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011 - XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про надбавку за вислугу років (50% від посадового окладу та окладу за військове звання), та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за особливості проходження служби у розмірі (100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років); надбавки за кваліфікацію (7% від посадового окладу) та премії (130% посадового окладу), для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 року основного розміру пенсії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року залишено позовну заяву без руху після відкриття провадження у справі, оскільки встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, а саме через пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

На адресу суду першої інстанції 29 червня 2023 року від позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з позовною заявою. В обґрунтування даної заяви позивачем зазначено, що 23.12.2021 року Дніпропетровським ОТЦК та СП йому видано довідку №ФД 93053 від 23.12.2021 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за посадою командир ланки авіаційного полку із врахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, премії станом на 05.03.2019 року. При отриманні довідки Дніпропетровським ОТЦК та СП його не проінформувало, що отримана довідка про грошове забезпечення ОСОБА_1 , не відповідає грошовому забезпеченню як особі льотного складу, що здійснює польоти, і враховуючи принцип презумпції належного урядування позивач не мав підстав сумніватись, що довідка складена у відповідності до законодавства. Пенсійний орган також не повідомив та не зазначив у відповіді від 02.02.2022 року №3861-3144/К-01/8-0400/22, що довідка про грошове забезпечення ОСОБА_1 №ФД 93053 від 23.12.2021 року станом на 05.03.2019 року, не відповідає грошовому забезпеченню як особі льотного складу, що здійснює польоти, і враховуючи принцип презумпції належного урядування позивач не мав підстав сумніватись, що довідка складена у відповідності до законодавства. У рішенні суду від 05.09.2022 року у справі №160/8900/22 не було зазначено, що отримана довідка про грошове забезпечення ОСОБА_1 , не відповідає грошовому забезпеченню як особі льотного складу, що здійснює польоти, і враховуючи принцип презумпції належного урядування не мав підстав сумніватись, що довідка складена у відповідності до законодавства. Тобто, позивач стверджує, що в період часу з 23.12.2021 року по 01.12.2022 року він був активним не байдужим, неодноразово звертався за допомогою до державних органів та суду, щодо перерахунку пенсії за вислугу років, та поновлення порушених прав, але всі вказані органи державної влади та суд, досліджуючи та вивчаючи довідку № ФД 93053 від 23.12.2021 року та складові грошового забезпечення, жодного разу не повідомляли, що вказана довідка не відповідає грошовому забезпеченню як особі льотного складу, і враховуючи принцип презумпції належного урядування він не мав підстав сумніватись, що довідка складена у відповідності до законодавства. Разом з тим, він зазначає, що 18 січня 2023 року, у ході аналізу судових рішень адміністративних судів України, які опубліковані у єдиному реєстрі судових рішень України, та юридичної інформації, яка міститься в мережі інтернет, йому стало відомо, що він має право на виготовлення та направлення до органів пенсійного фонду нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за особливості проходження служби (100% замість 65% від посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років), премії (у розмірі 130% замість 35% посадового окладу) як особі льотного складу, що здійснює польоти. З огляду на вказане позивач просив поновити пропущений строк звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 10 липня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - відмовлено. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду згідно з частинами 3 та 4 статті 123 КАС України та п.8 ч.1 ст.240 КАС України, оскільки позивачем не надано жодних доказів поважності причин пропуску строку, встановленого законом, доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Згідно частин 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Вищенаведені норми встановлюють строк звернення до адміністративного суду, такий строк складає шість місяців та обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Суд зазначає, що характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку звернення до суду. Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством. Разом з тим, суд зазначає, що тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення до суду у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин. Суд першої інстанції стверджує, що звернення позивача із заявою до відповідача у 2023 році про надання нової довідки станом на 05.03.2019 року не впливає на переривання установленого процесуального строку та не спростовує обізнаність позивача про складові наданої довідки та можливе порушення його прав, у зв`язку із чим, позивачем не наведено причин, наявність яких йому перешкоджали оскаржити дії суб`єкта владних повноважень у визначений законом строк. Також, суд зазначає, що тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення до суду у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин. При цьому, позивачем не надано жодних доказів поважності причин пропуску строку, встановленого законом, доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом. Судом зазначено, що позивачем не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, неодноразово вказувалось, що право на доступ до судочинства, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним, воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», пункту 53 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 року у справі «Меньшакова проти України»). За висновком, викладеним в рішенні від 18.10.2005 року у справі «МПП «Голуб» проти України», право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними меж.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 року, Європейський суд з прав людини встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності, сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у справах «Салов проти України», «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України» зазначив, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що в рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Неможливо безпідставно поновлювати строк звернення до суду, разом як і безпідставно відмовляти у доступі до судочинства посилаючись на строк звернення.

У рішенні по справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини наголошує, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.04.2020 року у справі № 9901/601/19 вказувала, що право на звернення до суду не є абсолютним чи безмежним, а може бути регламентованим.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

При вирішенні питання про дотримання строків звернення до суду слід звертати увагу коли особа дізналась або повинна була дізнатись про можливе порушення своїх прав. У випадку цієї справи, ОСОБА_1 дізнався 18 січня 2023 року, у ході аналізу судових рішень адміністративних судів України, які опубліковані у єдиному реєстрі судових рішень України, та юридичної інформації, яка міститься в мережі інтернет, йому стало відомо, що він має право на виготовлення та направлення до органів пенсійного фонду нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за особливості проходження служби (100% замість 65% від посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років), премії (у розмірі 130% замість 35% посадового окладу) як особі льотного складу, що здійснює польоти.

Слід зауважати, що позивач в період часу з 23.12.2021 року по 01.12.2022 року був активним не байдужим, неодноразово звертався за допомогою до державних органів та суду, щодо перерахунку пенсії за вислугу років, та поновлення порушених прав, проте всі вказані органи державної влади та суд, досліджуючи та вивчаючи довідку № ФД 93053 від 23.12.2021 року та складові грошового забезпечення, жодного разу не повідомляли, що вказана довідка не відповідає грошовому забезпеченню як особі льотного складу, і враховуючи принцип презумпції належного урядування він не мав підстав сумніватись, що довідка складена у відповідності до законодавства.

В ухвалі від 18.09.2020 року у справі № 11-119сап20 Велика Палата Верховного Суду вказувала, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість законодавчі норми запроваджують оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду висловлену у постановах від 05.05.2022 року у справі № 914/2652/19, від 30.03.2021 року справа № 520/11044/19. Верховний Суд вказував, що оцінюючи поведінку позивача та обставини справи в сукупності, залишення позову без розгляду та позбавлення позивача права на звернення до суду через пропуск строку у зв`язку із тим, що він очікував і розраховував на ухвалення судового рішення та вирішення його справи, було б явно непропорційним та може вказувати на надмірний формалізм у такому важливому питанні, як доступ до правосуддя. При встановленні можливості визнання поважними причин пропуску строку суд має встановити дійсні обставини, що зумовили таку ситуацію, та належним чином мотивувати своє рішення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено право заявника на звернення до суду, з огляду на те, що залишення позову без розгляду унеможливлює її належний розгляд та захист прав позивача у разі, коли буде встановлено дійсність їх порушення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 312, 315, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року у справі №160/7396/23 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року у справі №160/7396/23 скасувати.

Справу № 160/7396/23 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Н.А. Олефіренко

суддя А.В. Суховаров