Справа № 307/2832/23
Суддя: Сас Л. Р.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/2832/23
Провадження № 2-а/307/23/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді Сас Л.Р.,

секретар судового засідання Кривошея Д.А.,

розглянувши за правилами ч. 4 ст. 229 КАС України (за відсутності всіх учасників справи та не здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) за правилами позовного провадження, встановленого для розгляду окремих категорії термінових адміністративних справ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 04 липня 2023 року пред`явив адміністративний позов до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови від 03 травня 2023 року, винесену поліцейським СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Станом В.Ф., про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, а також просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 536,80 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що оскаржувана постанова щодо нього, позивача, винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням норм КУпАП, при відсутності події та складу правопорушення, відсутності доказів вчинення правопорушення, при наявності порушення положень ст. 59 Конституції України про право на захист, що призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, винесено цю постанову без його присутності і роз`яснення будь-яких прав, без надання права на самозахист, так і на правову допомогу, не забезпечено можливості надати особисте пояснення.

Так, 03.05.2023 року він знаходився на АЗС «Новатор» у с. Грушово, навпроти якої є склад будівельних матеріалів, куди його покликав ОСОБА_2 , який запропонував йому місце праці. У цей день він, позивач, знаходився на даному об`єкті, а в обідню перерву до нього на мопеді приїхала його дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка поставила мопед неподалік адмінбудівлі АЗС. Через деякий час під`їхали працівники поліції, запитали чий це мопед, він не хотів щоб працівники поліції турбували дочку, тому відповів що це його мопед. Працівники поліції відразу повідомили, що складуть протокол за те, що мопед не має відповідної реєстрації, що він їздить без мотошолома та не має посвідчення водія відповідної категорії. Він, Гунда, намагався пояснити, що мопед стоїть на стоянці, що працівники поліції його не зупинили, однак його пояснення працівники поліції не врахували.

Нещодавно він налаштував застосунок «Дія» і побачив, що відносно нього винесено постанову, після чого звернувся до райвідділу поліції, де йому надано копію постанови, оскільки у його присутності такої працівники поліції не складали і такої не вручали.

Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 липня 2023 року поновлено строк звернення до адміністративного суду, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 12 липня 2023 року на 10 год., у зв`язку із неявкою учасників справи відкладено на 15 вересня 2023 року, 18 жовтня 2023 року та 08 листопада 2023 року.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Кустрьо М.М. в судове засідання не прибули, адвокат Кустрьо М.М. подав заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Закарпатській області у судове засідання не прибув, у встановлений строк подав відзив на позов у якому позов не визнав посилаючись на його необґрунтованість та таким, що не відповідає нормам діючого законодавства. Інспектором СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Станом В.Ф. виявлено правопорушення, яке вчинене позивачем, внаслідок чого винесено постанову та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Оскаржувана постанова складена відповідно до норм КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, затвердженою наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, відтак посилання позивача на порушення відповідачем законодавства є безпідставним. Також просив відмовити у стягненні коштів на правничу допомогу, посилаючись на те, що розмір витрат завищений.

Крім цього, 17 липня 2023 року від відповідача надйшла заява про залишення позову без розгляду у зв"язку із тим, що позивач пропустив строк звернення до суду і подавши таку з пропуском фактично умисно позбавив відповідача можливості надати суду відеозапис з нагрудної камери, оскільки відповідно до законодавства строк зберігання такого запису складає 30 діб.

Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд дійшов наступного висновку.

Із постанови серії БАД № 201051 від 03.05.2023 видно, що 03 травня 2023 року о 13 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 , по вул. Центральній у с. Грушово керував транспортним засобом мопедом «VIPER», без номерного знаку, без мотошолома, незареєстрованим та без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1. «а», 2.3. «в», 2.9. «в», чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 та ч. 6 ст. 121 КУпАП відповідно, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн., вказану постанову йому не вручено, наявний запис про те, що він відмовився.

Даючи правову оцінку вказаній постанові суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 8 цього Кодексу встановлено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, суд звертає увагу, що зазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Проте, на виконання вимог чинного законодавства, зокрема, зазначених правових положень та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року, в матеріалах справи не міститься жодного належного доказу вчинення водієм ОСОБА_1 вказаних адміністративних правопорушень, а також такі не подані із відзивом.

Крім цього, відсутні підстави про залишення позову без розгляду, зазначені позивачем у заяві від 17 липня 2023 року, оскільки питання щодо поновлення строку судом вирішено в ухвалі про відкриття провадження та судом надана відповідна оцінка.

Також, як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення інспектор притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що він керував транспортним засобом мопедом «VIPER», без номерного знаку, без мотошолома, незареєстрованим та без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1. «а», 2.3. «в», 2.9. «в», за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 та ч. 6 ст. 121 КУпАП, однак призначаючи адміністративне стягнення не врахував вимоги ст. 36 КУпАП.

Зі змісту ст. 36 КУпАП слідує, що при вчиненні особою двох або більше правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, при прийнятті по справі рішення, відповідач не дотримався вимог вказаної норми закону, та прийняв постанову з порушенням норм ст. ст.36 та 283 КУпАП.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 3) ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Вирішуючи питання стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що за результатами розгляду справи, документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Вказана правова позиція також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 15.03.2019 по справі №826/7778/17.

На підтвердження витрат на правову допомогу представник позивача надав: договір про надання правової допомоги від 03.07.2023 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 03 липня 2023 року про оплату позивачем ОСОБА_1 3000 грн. та протокол погодження договірної ціни на надання юридично-консультаційних послуг.

Відповідно до п. 3 договору про надання правничої допомоги від 03.07.2023 на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта, враховуючи час, який витрачений адвокатом на підготовку до справи.

Позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

При цьому суд зазначає, що згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.

Таким чином, відповідач, як особа, яка заперечує щодо зазначеного позивачем розміру витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у ст. 139 КАС України.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05.08.2020 р. у справі №640/15803/19 та від 09.03.2021 р. у справі №200/10535/19-а, від 21.01.2021 р. у справі №280/2635/204.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вже встановлено судом, представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом є завищеним та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У частині шостій статті 134 КАС України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд вказує на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

На підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених представником позивача доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити, що витрати пов`язані з підготовкою та поданням адвокатського запиту включаються до витрат пов`язаних з складанням позовної заяви.

Враховуючи незначну складність категорії справи, виходячи з усталеної правової позиції у таких справах, суд вважає, що підготовка та подання позовної заяви (3 000 грн. 00 коп.); не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26. червня 2019 року, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд враховує під час вирішення такого питання.

Разом з тим, судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі підлягають стягненню у розмірі 1000,00 грн. і такий буде співмірним з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. При цьому суд зазначає, що представник позивача не брав участь у розгляді даної справи в Тячівському районному суді, оскільки подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Керуючись ст. ст. 241- 244, 246, 250 КАС України,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову, винесену 03 травня 2023 року поліцейським СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Станом В.Ф., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Закарпатській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмір 536,80 грн.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Закарпатській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) грн. 00 коп.

Відмовити в іншій частині позову про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає по АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Кустрьо Михайло Михайлович, вул. Незалежності, 118, м. Тячів Закарпатська область, 90500.

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, 13, Закарпатська область, .

Суддя Л.Р.Сас