Справа № 156/977/23
Суддя: Бєлоусов А. Є.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 156/977/23
Провадження № 2-а/156/16/23
Рядок статзвіту № 140
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2023 року Іваничівський районний суд Волинської області (як місцевий адміністративний суд)

у складі: головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

з секретарями судових засідань Кицею Л.Ф., Степанець Т.В.,

за участі:

представниці позивача адвоката Назарук Ю.В.,

представниці відповідача Щерби М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в смт. Іваничі Волинської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представниця позивача - адвокат Назарук Юлія Володимирівна, до Головного управління Національної поліції у Волинській області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад позиції позивача

1.1. Адвокат Назарук Ю.В., яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 (а. с. 5,6), звернулась 07.09.2023 до Іваничівського районного суду Волинської області (як місцевого адміністративного суду) з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Позовна заява надійшла до суду 14.09.2023 (вх. № 2707/2023).

1.2. Представниця позивача зазначає, що поліцейським СРПП ВПД №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області рядовим поліції Гетюком Д.В. складена постанова від 28.08.2023 серії БАД № 819062, котрою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн. за скоєння правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ст. 125, ч.4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП). Згідно з вказаною постановою поліцейського позивач 23.08.2023 о 19 год 20 хв у м. Нововолинську по вул. Автобусній, 11-А, керував транспортним засобом марки «BMW X5» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ), будучи позбавленим права керування транспортними засобами за рішенням суду, не був пристебнутий ременем безпеки, після зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію на автомобілі. На думку поліцейського, тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1. а), п. 2.3. в), п. 9.9 б) Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами).

1.3. Як вважає представниця позивача, вказана постанова в справі про адміністративні правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, при розгляді справи на місці поліцейським не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушень ОСОБА_1 зазначених приписів Правил дорожнього руху, діяння, що ставиться в вину ОСОБА_1 , за своїми ознаками не відповідає диспозиції ст. 126 КУпАП, застосований поліцейським розмір штрафу не відповідає санкції ч.4 ст. 126 КУпАП, адвокат вказує на відсутність у діянні ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

1.4. Представниця позивача просить суд скасувати постанову поліцейського СРПП ВПД №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області Гетюка Д.В. від 28.08.2023 серії БАД № 819062 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ст. 125, ч.4 ст. 126 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення.

2. Стислий виклад позиції відповідача

2.1. Відповідача Головне управління Національної поліції у Волинській області - було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом.

2.2. Уповноважена представниця відповідача Щерба М.А. (діє на підставі довіреності від 11.05.2023 № 73/01/26-2023; а. с. 48,49) в судовому засіданні 30.10.2023 заперечувала проти задоволення адміністративного позову, додатково пояснила, що 23.08.2023 о 19 год 20 хв поліцейською СРПП ВПД №1 (м. Нововолинськ) Шидловською А.В. при здійсненні патрулюванні у м. Нововолинську по вул. Автобусній було виявлено скоєння адміністративного правопорушення, а саме: водій автомобіля марки «BMW X5» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ) керував транспортним засобом, при цьому не був пристебнутий ременем безпеки, після зупинки на вимогу поліцейських водій не увімкнув на транспортному засобі аварійну світлову сигналізацію; під час перевірки документів водія поліцейським було з`ясовано, що автомобілем марки «BMW X5» керував ОСОБА_1 , котрий є особою, за рішенням суду позбавленою права керування транспортними засобами; поліцейським, після роз`яснення порушнику прав, передбачених ст. 63 Конституції України, положень ст. 268, 307,308 КУпАП, розглянуто справу про адміністративне правопорушення, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн. (за сукупністю правопорушень).

2.3. Представницею відповідача 30.10.2023 надано до суду носій інформації (оптичний диск типу «DVD+R») із відеозаписами події фіксування співробітниками поліції фактичних обставин правопорушень, вчинених ОСОБА_1 23.08.2023, та складання поліцейським відповідної постанови.

3. Заяви (клопотання) учасників справи; інші процесуальні дії в справі

3.1.Ухвалою судді від 18.09.2023 позовну заяву ОСОБА_1 (в первісній редакції), залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 160 КАС України, надано позивачу (представниці позивача) строк для усунення недоліків.

3.2. Представниця позивача 28.09.2023 надала до суду уточнену редакцію позовної заяви, платіжну інструкцію на підтвердження сплати суми судового збору (вх. № ЕП-1403/2023). Ухвалою судді від 28.09.2023 позовна заява ОСОБА_1 (в уточненій редакції) прийнята до розгляду, відкрито провадження в справі, прийнято рішення щодо здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до розгляду по суті на 04.10.2023 на 15 год. 00 хв..

3.3. Ухвалою суду від 04.10.2023 за клопотанням представника відповідача Крикавського Н.В. (діє на підставі довіреності від 03.01.2023 № 40/01/26-2023) відкладено судове засідання щодо розгляду справи на 10.10.2023 на 10 год 00 хв; цією ж ухвалою строк розгляду адміністративної справи № 156/977/23 продовжено до 10.10.2023.

3.4. Ухвалою суду від 10.10.2023 за клопотанням представника відповідача Крикавського Н.В. відкладено судове засідання щодо розгляду справи на 17.10.2023 на 10 год 00 хв; цією ж ухвалою строк розгляду адміністративної справи № 156/977/23 продовжено до 17.10.2023.

3.5. Ухвалою суду від 17.10.2023 за клопотанням представника відповідача Крикавського Н.В. відкладено судове засідання щодо розгляду справи на 25.10.2023 на 09 год 00 хв; цією ж ухвалою строк розгляду адміністративної справи № 156/977/23 продовжено до 25.10.2023.

3.6. Від представниці позивача 20.10.2023 до суду надійшло клопотання про витребування від відповідача копії відеозапису, на якому зафіксовано процедуру складання співробітниками поліції постанови в справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 .. Ухвалою суду від 25.10.2023 вказане клопотання сторони позивача задоволено.

3.7. Крім того, в зв`язку з неприбуттям для участі в судовому засіданні обох сторін, ухвалою суду від 25.10.2023 відкладено судове засідання щодо розгляду справи на 30.10.2023 на 11 год 00 хв; цією ж ухвалою строк розгляду адміністративної справи № 156/977/23 продовжено до 30.10.2023.

4. Фактичні обставини, встановлені судом; докази, надані сторонами у справі

4.1. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

4.2. Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

4.3. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч.2 ст. 77 КАС України).

4.4. Позивач ОСОБА_1 є громадянином України, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Печихвости Горохівського району Волинської області, має зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 (а.с.4).

4.5. Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 28.08.2023 серії БАД № 819062 позивача визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ст. 125, ч.4 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн.(за сукупністю правопорушень). Згадана постанова складена поліцейським СРПП ВПД №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області рядовим поліції Гетюком Д.В. (а. с. 5, 57).

4.6. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, поліцейським було встановлено, що позивач 23.08.2023 о 19 год 20 хв у м. Нововолинську по вул. Автобусній, 11-А, керував транспортним засобом марки «BMW X5» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ), будучи позбавленим права керування транспортними засобами за рішенням суду, не був пристебнутий ременем безпеки, після зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію на автомобілі. На думку поліцейського, тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1. а), п. 2.3. в), п. 9.9 б) Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами); такі діяння водія поліцейський кваліфікував за ч.5 ст. 121, ст. 125, ч.4 ст. 126 КУпАП.

4.7. В судовому засіданні 30.10.2023 судом здійснено огляд наданих представниками відповідача відеозаписів події фіксування співробітниками поліції фактичних обставин правопорушень, вчинених ОСОБА_1 23.08.2023, та складання поліцейським відповідної постанови (а. с. 54). Зі змісту вказаних відеозаписів убачається, що ОСОБА_1 дійсно ввечері 23.08.2023 був зупинений у м. Нововолинську патрулем поліції поблизу автомобіля марки «BMW X5» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ), при цьому ОСОБА_1 виходить до поліцейських з водійського місця автомобіля (в салоні автомобіля та поблизу нього відсутні будь-які інші особи, котрі б стверджували, що згаданий автомобіль належить їм або що вони керували вказаним транспортним засобом). На запитання поліцейських «Чому Ви керували автомобілем, не будучи пристебнутим ременем безпеки?» ОСОБА_1 відповів «Просто забув». Поліцейська ОСОБА_2 підійшла до автомобіля позивача, здійснювала бесіду з водієм, попросила останнього надати для огляду посвідчення водія, технічні документи на автомобіль; інший співробітник поліції в той час здійснював перевірку особистості водія за базою даних за допомогою службового планшету. Поліцейські складали щодо ОСОБА_1 постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. В подальшому, 28.08.2023, ОСОБА_1 викликали до територіального органу Національної поліції та повідомили, що відносно нього з`ясована відсутність права керувати транспортними засобами (на підставі судового рішення), тому попередня постанова у справі про адміністративне правопорушення скасована, 28.08.2023 була складена нова постанова поліцейського, діяння ОСОБА_1 отримали додаткову кваліфікацію за ч. 4 ст. 126 КУпАП, до порушника застосовано стягнення у виді 20400,00 грн. штрафу.

4.9. Представниця позивача під час перегляду відеозаписів в судовому засіданні не заперечувала, що на відео зображений саме ОСОБА_1 та належний йому транспортний засіб.

4.10. Зі змісту наданої представницею відповідача копії постанови судді Волинського апеляційного суду Гапончука В.В. від 10.10.2022 у справі № 154/98/22 вбачається, що суддею апеляційного суду 10.10.2022 у м. Луцьку розглянута апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Назарук Ю.В. на постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.08.2022, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, розгляд справи здійснювався в присутності захисника Назарук Ю.В. (а. с. 50-53). Вказаною постановою судді апеляційного суду було також визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. з позбавленням правопорушника права керування транспортними засобами на строк 1 рік; постанова судді набула законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною, оскарженню не підлягає.

4.11. Представниця позивача Назарук Ю.В. в судовому засіданні не заперечувала факту ухвалення суддею Волинського апеляційного суду вказаної постанови від 10.10.2022 у справі № 154/98/22 щодо ОСОБА_1 , факту своєї участі (як адвоката захисника) в розгляді цієї справи.

4.12. Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх позицій до суду учасниками справи надано не було.

5. Оцінка суду

5.1. Вирішуючи заявлені позивачем ОСОБА_1 вимоги по суті, суд виходить з такого.

5.2. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону). Вказані положення кореспондуються зі ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.

5.3. Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом рішення та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

5.4. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

5.5. Відповідно до ч.1 ст. 286 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішуються місцевими загальними судами як адміністративними судами.

5.6. Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

5.7. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.12.2010 № 23-рп/2010 (справа № 1-34/2010) дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

5.8. Одним із найважливіших принципів, що істотно впливає на правове становище громадянина в демократичному суспільстві є дотримання презумпції невинуватості - правового принципу, за яким щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

5.9. Принцип презумпції невинуватості в адміністративному процесі має чимало характерних ознак, одними з найбільш істотними з яких є, зокрема, віднесення права визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення до компетенції тільки уповноважених законом суб`єктів, а також фіксація офіційного визнання вини особи у відповідному процесуальному документі - постанові у справі про адміністративне правопорушення, яка набула чинності. Особа вважається невинуватою у вчиненні адміністративного або дисциплінарного проступку, доки її вина не буде доведена у передбаченому законом порядку і зафіксована постановою, що набула чинності, чи рішенням у справі.

5.10. За правилами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема, передбачені частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою ст. 121, ст. 125, частинами першою, другою і четвертою ст.126 КУпАП.

5.11. Норми ч.4 ст. 121 КУпАП встановлюють адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами ; санкція ч.4 ст. 121 КУпАП передбачає застосування до винної особи адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (в грошовому вираженні 510,00 грн.).

5.12. Згідно з п. 2.3. в) Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами): «…Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний … на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки…».

5.13. Зі змісту наданих стороною відповідача відеозаписів убачається, що ОСОБА_1 увечері 23.08.2023 був зупинений у м. Нововолинську патрулем поліції поблизу автомобіля марки «BMW X5» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ), при цьому ОСОБА_1 виходить до поліцейських з водійського місця автомобіля (в салоні автомобіля та поблизу нього відсутні будь-які інші особи, котрі б стверджували, що згаданий автомобіль належить їм або що вони керували вказаним транспортним засобом); на запитання поліцейських «Чому Ви керували автомобілем, не будучи пристебнутим ременем безпеки?» ОСОБА_1 відповів «Просто забув», він не заперечував того факту, о здійснював керування автомобілем і не був пристебнутий ременем безпеки. Отже, відповідачем доведено, що позивач скоїв правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП.

5.14. Норми ст. 125 КУпАП встановлюють адміністративну відповідальність за порушення інших правил дорожнього руху (крім передбачених ст. 121-128, ч. 1 і 2 ст. 129, ст. 139 і 140 КУпАП), санкція статті передбачає застосування до винної особи адміністративного стягнення у виді попередження.

5.15. Згідно з п. 9.9. б) Правил дорожнього руху: «… Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена … у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар…».

5.16. На відеозаписі, наданому до суду територіальним органом поліції, відображено, що автомобіль, з якого вийшов до поліцейських ОСОБА_1 , перебуває на обладнаному місці для стоянки, двигун автомобіля заглушений, аварійна світлова сигналізація на автомобілі не була ввімкнена. Водночас відповідачем не було доведено, що зупинка транспортного засобу позивачем була здійснена саме на вимогу поліцейського. Допущених водієм порушень правил користування аварійною світловою сигналізацією зі змісту відеозаписів суд не вбачає, а отже, відповідачем не доведено факту скоєння водієм правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП.

5.17. Норми ч.4 ст. 126 КУпАП встановлюють адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами; санкція ч. 4 ст. 126 КУпАП штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (в грошовому вираженні 20400,00 грн.).

5.18. Згідно з п. 2.1. а) Правил дорожнього руху: «…Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі … посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії…».

5.19. Постановою судді Волинського апеляційного суду від 10.10.2022 у справі № 154/98/22 ОСОБА_1 було позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 рік; ця постанова судді набула законної сили негайно після її ухвалення, є чинною, з дня набрання законної сили постановою ще не минув 1-річний строк (станом на 23.08.2023).

5.20. На відеозаписі, наданому до суду територіальним органом поліції, відображено, як ОСОБА_1 виходить до поліцейських з водійського місця автомобіля марки «BMW X5» (в салоні автомобіля та поблизу нього відсутні будь-які інші особи, котрі б стверджували, що згаданий автомобіль належить їм або що вони керували вказаним транспортним засобом).

5.21. Суд приходить до переконання, що саме ОСОБА_1 причетний до адміністративного правопорушення, з огляду на положення п.1 ст.8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968), яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР від 25.04.1974 № 2614-VIII, якою передбачено, що «Каждое транспортное средство или состав транспортных средств, которые находятся в движении, должны иметь водителя». Крім того, в рішенні від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а Верховний Суд зазначив, що «…само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування…».

5.22. Суд вбачає, що за обставинами справи копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути визнана належним доказом у цій справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вона не є самостійним беззаперечним доказом, являє собою рішення про притягнення до адміністративної відповідальності і обставини ,викладені в ній, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, котра притягується до адміністративної відповідальності і не викликали б сумнівів у суду.

5.23. Згідно зі ст. 245 КУпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

5.24. Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

5.25. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

5.26. Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

5.27. Отже, вчинення правопорушення, за яке особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, має бути підтверджено доказами. Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Невипадково на можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 № 23-рп/2010 (п. 4). З огляду на дію вказаного конституційного принципу всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

5.28. Відтак, суд вбачає у діянні ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.3. в) Правил дорожнього руху (таке діяння може бути кваліфіковане за ч.5 ст. 121 КУпАП), вимог п. 2.1. а) Правил дорожнього руху (таке діяння може бути кваліфіковане за ч. 4 ст. 126 КУпАП). Водночас порушення водієм п. 9.9. б) Правил дорожнього руху, на які містяться посилання в тексті оскаржуваної постанови, відповідачем не доведено. Названі вище обставини у справі не дають змоги суду однозначно оцінити дії ОСОБА_1 як ті, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП.

5.29. Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

5.30. В розглядуваній справі поліцейським здійснено накладення адміністративних стягнень на ОСОБА_1 за вчинення трьох правопорушень за правилами ст. 36 КУпАП в одній постанові від 23.08.2023 серії БАД № 819062, наявність у діянні позивача складу правопорушення, кваліфікованого за ст. 125 КУпАП, відповідачем не доведена, натомість у діянні позивача вбачаються ознаки правопорушень, кваліфікованих за ч.5 ст. 121, ч.4 ст. 126 КУпАП. Санкції ч.5 ст. 121, ч.4 ст. 126 КУпАП, за якими здійснена кваліфікація допущених позивачем порушень, є абсолютно визначеними, передбачають застосування до винної особи лише одного виду адміністративного стягнення відповідно штраф у розмірі 510,00 грн. та штраф у розмірі 20400,00 грн.. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Відтак, поліцейським правомірно застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн..

5.31. З огляду на це, суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги позивача та у постанові від 28.08.2023 серії БАД № 819062, складеній поліцейським СРПП ВПД №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області рядовим поліції Гетюком Денисом Владиславовичем, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 виключити посилання на порушення ОСОБА_1 п. 9.9. б) Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), та кваліфікацію діяння ОСОБА_1 за ст. 125 КУпАП; застосований поліцейським до порушника захід стягнення у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн. суд залишає без змін. У задоволенні іншої частини вимог, заявлених позивачем, суд відмовляє.

6. Розподіл судових витрат між сторонами

6.1. Сторона позивача заявляє про наявність понесених судових витрат, котрі складаються зі сплаченої суми судового збору (за подання позовної заяви з вимогою немайнового характеру) в розмірі 536,80 грн. (платіжна інструкція від 28.09.2023 № 0.0..1, АТ КБ «ПриватБанк»; а.с.16, зворот). Про наявність інших судових витрат сторона позивача не заявляла, доказів на підтвердження таких витрат до суду не надавала.

6.2. Сторона відповідача не заявляла про наявність понесених нею судових витрат.

6.3. Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

6.4. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст. 139 КАС України).

6.5. Оскільки вимоги позивача судом задоволено частково, з урахуванням немайнового характеру заявленого позову, вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, тому судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, на користь ОСОБА_1 понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 268,40 грн..

Керуючись ст. 8,19,62,64,68 Конституції України, ст. 2,5,6,7,19,132,139,241,242,243,244,245,286 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

У постанові від 28.08.2023 серії БАД № 819062, складеній поліцейським СРПП ВПД №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області рядовим поліції Гетюком Денисом Владиславовичем, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 виключити посилання на порушення ОСОБА_1 п. 9.9. б) Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), та кваліфікацію діяння ОСОБА_1 за ст. 125 КУпАП, застосований поліцейським до порушника захід стягнення у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн. залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі (Головного управління Національної поліції у Волинській області) на користь ОСОБА_1 понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст цього рішення суду виготовлений 02.11.2023.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 11.0.2015 Іваничівським РС УДМС України у Волинській області; зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 );

2) відповідач Головне управління Національної поліції у Волинській області (ідентифікаційний код за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 40108604; юридична адреса: вул. Винниченка, буд. 11, м. Луцьк, Україна, поштовий індекс 43000).

Головуючий у справі суддя А.Є. Бєлоусов