Справа № 460/20126/23
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2023 року м. Рівне №460/20126/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

Приватного підприємство "Трек-Рівне"
доВідділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «ТРЕК-РІВНЕ» звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті з вимогами визнати протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01.08.2023 №023871.

Свої позовні вимоги, позивач обґрунтував тим, що безпідставно було притягнення до відповідальності за відсутність на момент проведення перевірки документів, визначених ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, оскільки він не має статусу автомобільного перевізника, а відповідно і не може бути суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Додатково зауважує, що 27.06.2023 між позивачем та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №38 про надання транспортно-експедиційних послуг. Крім того, пояснює, що у зв`язку з допущеною помилкою під час оформлення ТТН №468, за зверненням ПП «ТРЕК-РІВНЕ», ТОВ «Фомальгаут-Полісся» було виправлено ТТН та в якості перевізника зазначено ФОП ОСОБА_1 . З огляду на зазначене, просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 25.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провадити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументував тим, що актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт встановлено відсутність у водія позивача протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу. Вказує, що у день здійснення перевірки транспортного засобу водієм було надано ТТН № 468 у графі якої автомобільного перевізника виступав позивач, при цьому водієм не було договору надання транспортно-експедиційних послуг з ФОП ОСОБА_1 . Зауважує, що на день здійснення перевірки транспортного засобу було подано на розгляд посадовим особами ТТН, у якій було визначено Позивача автомобільним перевізником, договір або ж інші документ , які б визначали, що транспортного засобу використовується іншим автомобільним перевізником не надавались, відтак винесена постанова є правомірною та винесеною в межах повноважень контролюючого органу.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, відповідно до просив задовольнити позовні вимоги з підстав незведених в позовній заяві.

Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно з направленням на рейдову перевірку інспекторами Відділу державного нагляду (контроля) в Хмельницькій області була проведена рейдова перевірка транспортних засобів щодо дотримання Закону України "Про автомобільний транспорт", положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, Правил надання послуг пасажирського перевезення автомобільного транспорту.

28.06.2023 інспекторами Відділу державного нагляду (контроля) в Хмельницькій області була проведена рейдова перевірка транспортного засобу марки Volvo, номерний знак НОМЕР_1 , з причепом Schmitz, номерний знак НОМЕР_2 , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_1 .

Відповідно до товарно-транспортної накладної №468 від 27.06.2023, яка надавалась для перевірки, автомобільним перевізником є позивач ПП «ТРЕК-РІВНЕ».

За результатами проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено акт №027757 зі змісту якого вбачається, що під час перевірки транспортного засобу, виявлено порушення, а саме: на момент проведення перевірки відсутній протокол перевірки технічного стану транспортного засобу.

Відділом державного нагляду (контроля) в Хмельницькій області відповідно до пункту 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567, надіслало за належністю до Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, для подальшого розгляду та вжиття заходів, за місцезнаходженням суб`єкта господарювання, акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Повідомленням Відділу державного нагляду (контроля) в Рівненській області повідомило позивача щодо розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт

01.08.2023 начальником Відділу державного нагляду (контроля) в Рівненській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №023871. Відповідно до постанови, ураховуючи те, що позивачем допущено порушення ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", постановлено стягнути з нього адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн.

Не погоджуючи з постановою №023871 від 01.08.2023 позивачем скористався процедурою адміністративного оскарження, за результатами розгляду скарги, Державна служба України з безпеки на транспорті постанову Відділу державного нагляду (контроля) в Рівненській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №023871 залишила без змін, а скаргу без задоволення.

Вважаючи дії відповідача щодо винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Як слідує з частини десятої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III), центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, у сфері міжнародних автомобільних перевезень здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю.

За текстом статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно статті 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

На підставі частини першої статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 2344-III до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об`єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування.

До комплексу допоміжних операцій, пов`язаних із внутрішніми перевезеннями вантажів автомобільним транспортом, належать: завантаження та розвантаження автомобільних транспортних засобів; перевантаження вантажів на інший вид транспорту чи транспортний засіб; сортування, пакування, обмірювання та маркування вантажу; накопичення, формування або дроблення партій вантажу; зберігання вантажу; транспортно-експедиційні послуги.

Правила перевезень вантажів транспортними засобами затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

З аналізу положень вказаної статті випливає, що вказаний в статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» перелік документів не є вичерпним.

Абзацом 2 частини другої статті 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Згідно з статтею 22 Закону України «Про автомобільний транспорт», технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів та їх складових виконують з метою підтримання їх у належному стані та забезпечення встановлених виробником технічних характеристик під час використання, зберігання або утримання протягом періоду експлуатації.

Виконавцями технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів є суб`єкти господарювання, які відповідають таким вимогам: мають власні або орендовані засоби технічного обслуговування і ремонту, що відповідають установленим законодавством вимогам; роботи з технічного обслуговування і ремонту здійснює персонал необхідного рівня професійної кваліфікації відповідно до видів цих робіт; мають виробничі споруди, засоби технічного обслуговування і ремонту, що відповідають встановленим законодавством вимогам.

Вимоги до виконавця технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів та надаваних ним послуг (виконуваних робіт) встановлюються технічним регламентом з підтвердження відповідності, затвердженим у встановленому законодавством порядку.

Технічне регулювання у сфері технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Технологічні норми проектування виробничих споруд і підприємств автомобільного транспорту затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Положення про технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів та правила надання послуг з їх технічного обслуговування і ремонту затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Правила експлуатації колісних транспортних засобів, їх складових частин (пневматичних шин, акумуляторних батарей, систем живлення двигунів газовим паливом, установлених під час технічної експлуатації, тощо) затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про автомобільний транспорт», контроль технічного стану транспортних засобів включає: обов`язковий технічний контроль транспортних засобів; перевірку технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками.

Перевірку технічного стану транспортних засобів під час обов`язкового технічного контролю транспортних засобів здійснюють суб`єкти господарювання, визначені відповідно до Закону України "Про дорожній рух" в порядку, який встановлює Кабінет Міністрів України.

У період між обов`язковими технічними контролями відповідність технічного стану транспортних засобів вимогам законодавства забезпечує перевізник.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Перевірка технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками здійснюється в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Отже, порядок проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України. Перевірка технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками здійснюється в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Статтею 35 Закону України «Про транспорт» від 30.06.2019 №3353-ХІІ передбачено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті (частина перша).

Частиною восьмою цієї статті передбачено періодичність проходження обов`язкового технічного контролю, який становить:

для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті (частина 9).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137 затверджено Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

Відповідно до пункту 1 Порядку №137, порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок) визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Згідно із пунктом 18 Порядку №137, перевірка конструкцій і технічного стану транспортних засобів проводиться згідно з Вимогами до перевірки.

У разі позитивного результату після проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу замовникові видається протокол перевірки технічного стану. У разі негативного результату або невідповідності даних у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу даним ідентифікації транспортного засобу складається акт невідповідності технічного стану транспортного засобу за формою згідно з додатком 4.

У протоколі перевірки технічного стану транспортного засобу виконавець зазначає дату проведення наступного обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до пункту 3 цього Порядку, а також призначення транспортного засобу в разі проведення додаткової перевірки транспортного засобу згідно з обсягами перевірки для автобуса, призначеного для перевезення школярів або осіб з інвалідністю, автомобіля таксі, спеціалізованого санітарного автомобіля бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги, великогабаритного та великовагового транспортного засобу, транспортного засобу, що використовується для перевезення небезпечних вантажів, або учбового транспортного засобу.

Виходячи з аналізу вказаних норм суд зазначає, що в контексті Закону України «Про автомобільний транспорт» протокол перевірки технічного стану є іншим документом, передбаченим законодавством, а саме: Порядком №137, та повинен бути пред`явлений особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху.

В даному випадку, позивач зауважує, що не має статусу автомобільного перевізника, а відповідно і не може бути суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

З даного приводу суд зауважує наступне.

Як зазначалось вище судом, за визначенням, наведеним в абзаці 18 частини першої статті 1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до статті 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Згідно з частинами першою, другою статті 50 Закону №2344-III договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з пунктами 3.1-3.5. пункту 3 Правил перевезення вантажів договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом укладаються між фізичними та юридичними особами, які здійснюють автомобільні перевезення вантажів на комерційній основі (надалі - Перевізники), та вантажовідправниками або вантажоодержувачами (надалі - Замовники). Примірний договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у міському та міжміському сполученні (надалі - Договір) наведений в додатку 1.

Судом встановлено, що між ТОВ «Фомальгаут-Полімін» (замовник) та ПП «ТРЕК-РІВНЕ» (виконавець) виникли відносини з перевезення вантажів.

27.06.2023 року ПП «ТРЕК-РІВНЕ» (експедитор) та ФОП ОСОБА_1 (перевізник) уклали Договір про надання транспортно-експедиційних послуг №38, згідно умов якого експедитор замовляє, а перевізник надає транспортні послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом згідно умов транспортного замовлення (Заявки).

Таким чином, досліджені докази свідчать про те, що між позивачем та ТОВ «Фомальгаут-Полімін» виникли відносини з перевезення вантажу, яке позивач - ПП «ТРЕК-РІВНЕ» як експедитор, доручив ФОП ОСОБА_1 .

Натомість, жодних відносин між ТОВ «Фомальгаут-Полімін» та ФОП ОСОБА_1 не виникло, що спростовує доводи позивача про відсутність в нього статусу автомобільного перевізника.

Аналізуючи наведені норми та обставини справи, суд зазначає, що в даному випадку саме позивач ПП «ТРЕК-РІВНЕ» несе відповідальність за порушення вимог Закону № 2344-III, оскільки ТОВ «Фомальгаут-Полімін» визначено його як автомобільного перевізника, а Договір від 27.06.2023 року №38, укладений з ФОП ОСОБА_1 , на який покликається позивач, укладений на підставі Договору з ТОВ «Фомальгаут-Полімін».

При цьому, суд звертає увагу, що за підпунктами 11.1, 11.3, 11.5 пункту 11 Правил перевезення вантажів основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Статтею 48 Закону № 2344-III передбачено, що у товарно-транспортній накладній обов`язково зазначається автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення.

Як вбачається з матеріалів справи, у товарно-транспортній накладній, яка надавалась під час проведення перевірки №468 від 27.06.2023 автомобільним перевізником зазначено ПП «ТРЕК-РІВНЕ».

Позивач вказує, що зазначення його як відповідача у ТТН було здійснено помилково. Після виявлення, таку помилку було виправлено, однак вже після здійснення перевірки.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 зі змінами та доповненнями, товарно-транспортна документація комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу. Товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами. Відповідно до п.11.1. Правил від 14.10.1997 № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Водночас, як вбачається з договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 27.06.2023 №38, укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_1 , обов`язком експедитора є забезпечення оформлення товаро-супровідних документів необхідних для здійснення перевезення вантажів за обумовлених маршрутом перевезення.

У постанові від 22 лютого 2023 року у справа № 240/22448/20 Верховний Суд зазначив, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена абзацом шістнадцятим частини першої статті 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. Автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону № 2344-III), а не власник/користувач транспортного засобу.

Не без того, що надання цієї послуги може передбачати використання (на законних підставах) транспортного засобу, який належить іншій особі, але ця обставина не змінює правового статусу перевізника в цих правовідносинах, особливо коли мова йде про застосування відповідальності, передбаченої абзацом шістнадцятим частини першої статті 60 Закону № 2344-III.

Виходячи з системного аналізу правових норм та обставин даної справи, суд приходить до висновку, що саме позивач ПП «ТРЕК-РІВНЕ» є довіреною особою замовника на здійснення перевезень та несе відповідальність за надану послугу, як суб`єкт якого уповноважено договором.

Суд також зауважує, що якщо підприємство перевізника (в даному випадку ПП «ТРЕК-РІВНЕ» замовляє послугу з перевезення у іншого Перевізника (в даному випадку ФОП ОСОБА_1 ) підприємство не являється Замовником (вантажовідправником чи вантажоотримувачем) у розумінні Правил №363 перевезення вантажів.

Підсумовуючи вищезазначене, суд повторно зазначає, що в даному випадку саме позивача ПП «ТРЕК-РІВНЕ» визначено замовником ТОВ «Фомальгаут-Полімін» як автомобільного перевізника, а Договір від 27.06.2023 року №38, укладений з ФОП ОСОБА_1 , на який покликається позивач, укладений на підставі Договору з ТОВ «Фомальгаут-Полімін», тому саме ПП «ТРЕК-РІВНЕ» є автомобільним перевізником та несе відповідальність за порушення вимог Закону № 2344-III.

Відтак оскаржувана постанова від 01.08.2023 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу винесена відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 07 листопада 2023 року.

Учасники справи:

Позивач: Приватне підприємство "Трек-Рівне" (вул.Біла, 5А, м.Рівне, 33001, ідентифікаційний код 32230396)

Відповідач: Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 8, м.Рівне, Рівненська обл.,33023, )

Суддя В.В. Щербаков