Справа № 300/1978/22
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 300/1978/22 пров. № А/857/15344/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року з питання встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, постановлену суддею Скільським І.І. у м. Івано-Франківську у порядку письмового провадження у справі № 300/1978/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій просив:

-визнати протиправними дії, вчинені Тернопільським зональним відділом Військової служби правопорядку на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 в адміністративній справі №300/1978/22 в частині виплати сум індексації за період з 01.12.2015 по 26.10.2018 в занижених розмірах;

- зобов`язати Тернопільський зональний відділ Військової служби правопорядку провести нарахування та доплату належних сум індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 26.10.2018 в розмірі 31425,87 грн.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року в задоволенні заяви про встановлення судового контролю відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити заяву про встановлення судового контролю.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.08.2022, яке набрало законної сили, позов задоволено.

Визнано протиправними дії Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо застосування липня 2014 року, як базового місяця, під час обчислення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 31.12.2015.

Визнано протиправними дії Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо застосування січня 2016 року, як місяця підвищення грошових доходів, та неврахування абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, під час обчислення ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Визнано протиправними дії Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо неврахування абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, під час обчислення ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.10.2018.

Зобов`язано Тернопільський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, із застосуванням базового місяця січень 2008 року з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, та раніше виплаченої суми індексації грошового забезпечення за вказаний період.

Зобов`язано Тернопільський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.10.2018, з урахуванням абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Вважаючи, що відповідачем не виконано належним чином рішення суду, позивач звернувся до суду із заявою про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень щодо невиконання рішення суду, тобто в порядку статті 383 КАС України.

Заяву обгрунтовує тим, що на час подання заяви рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 не виконано у повному обсязі. Згідно доводів заявника, зі змісту листа пенсійного органу від 15.06.2023 за вих. № 697/1/2069 йому стало відомо, що у грудні 2015 року, окрім поточної індексації грошового забезпечення (774,94 грн), йому також була нарахована та виплачена фіксована індексація в розмірі 59,92 грн. Водночас, починаючи, з січня 2016 року нарахування та виплата фіксованої індексації була припинена. Так, заявник зазначив про те, що на виконання рішення суду відповідачем протиправно не виплачено фіксовану величину суми індексації за період з грудня 2015 року по лютий 2018 у сумі 59,92 грн щомісячно та за період з березня 2018 року по вересень 2018 року у сумі 3802,67 грн щомісячно та за період з 01.10.2018 по 26.10.2018 у сумі 3189,34 грн (пропорційно до кількості днів протягом яких позивач проходив військову службу). ОСОБА_1 вважає такі дії Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо виконання не в повному обсязі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 в адміністративній справі №300/1978/22 у частині виплати йому сум індексації грошового забезпечення в занижених розмірах протиправними, оскільки порушене відповідачем право на отримання індексації грошового забезпечення в повному обсязі за період з 01.12.2015 по 26.10.2018 залишається не поновленим.

Відмовляючи в задоволенні заяви про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заяви вказують на виникнення нових спірних правовідносин, які не були предметом розгляду у даній справі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частина друга статті 129 Конституції визначає основні засади судочинства, тобто ті загальні вимоги (принципи права), забезпечення дотримання яких судами є обов`язковим при здійсненні основної функції правосуддя - судового захисту прав і свобод людини і громадянина (стаття 55 Конституції України), у тому числі у сфері публічно-правових відносин (стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України). Серед цих засад однією з найважливіших є обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини другої статті 129 Конституції України). Обов`язок реалізації цієї фундаментальної вимоги частина друга статті 129-1 Основного Закону покладає на державу, від імені якої контрольну функцію за виконанням судового рішення здійснює суд (частина третя зазначеної статті).

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Принцип обов`язковості судового рішення (відомий як принцип res judicata), як неодноразово роз`яснював Європейський суд з прав людини, є складовою принципу юридичної визначеності - важливого аспекту основоположного принципу верховенства права, закріпленого у статті 8 Конституції України; відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу у своїх рішеннях на необхідність безумовного дотримання цього принципу у судовій практиці України. Так, наприклад, у рішенні у справі Лізанець проти України (заява №6725/03, 31.05.2007) Європейський суд з прав людини нагадав, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який полягає, inter alia, у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву.

Одним із правових засобів забезпечення безумовного дотримання принципу res judicata, зокрема, здійснення визначеного статтею 129-1 Конституції України контрольного повноваження суду щодо виконання судового рішення, є визнання права особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (частина перша статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України).

Це суб`єктивне право особи, на чию користь прийнято судове рішення у справі, розгляд якої завершений, зобов`язати відповідача виконати таке рішення (якщо воно, на думку заявника, не виконане або неналежно виконане добровільно) у повному обсязі та усунути допущені (на думку заявника) при виконанні цього рішення нові порушення прав, захищених (поновлених) судовим рішенням, яке підлягає виконанню.

В силу приписів статті 14 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковими до виконання, тоді як невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Оскільки резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції та містить чіткі та вичерпні висновки щодо всіх вимог, які були предметом позову, тому виконання рішення суду, яке набрало законної сили, повинно реалізовуватись у визначений судом спосіб.

Отже, вказане рішення суду підлягає до виконання відповідачем (боржником) у точній відповідності до його резолютивної частини.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 у цій справі Тернопільський зональний відділ Військової служби здійснив нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 26.10.2018 із застосуванням базового місяця березень 2018 року, з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 та раніше виплаченої суми грошового забезпечення. Нарахована сума індексації всього становить 85927,85 грн, з них виплачено 5338,07 грн, підлягає виплаті 80589,78 грн, військовий збір 1208,85 грн, перераховано на картковий рахунок 79380,93 грн. Зазначене підтверджується розрахунком розміру нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , складеного Тернопільським зональним відділом Військової служби правопорядку.

В той же час, спірним в межах розгляду цієї справи є право позивача на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, із застосуванням базового місяця січень 2008 року з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, та раніше виплаченої суми індексації грошового забезпечення за вказаний період, а також право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.10.2018, з урахуванням абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Відтак, як слушно вказав суд першої інстанції, дослідження і встановлення правомірності/протиправності дій відповідача щодо не нарахування та не виплати фіксованої величини суми індексації за період з грудня 2015 року по лютий 2018 у сумі 59,92 грн, щомісячно та за період з березня 2018 року по вересень 2018 року у сумі 3802,67 грн, щомісячно та за період з 01.10.2018 по 26.10.2018 у сумі 3189,34 грн (пропорційно до кількості днів протягом яких позивач проходив військову службу), знаходиться поза межами розгляду процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення від 15.08.2022 у справі №300/1978/22, в тому числі в порядку статті 383 КАС України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що при вирішенні питання встановлення судового контролю за виконанням судового рішення судом першої інстанції не допущено порушення вимог ст.383 КАС України.

Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства Українирішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного судового рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства Україниапеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в строки, встановлені статтею 309 КАС України.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року з питання встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 300/1978/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний