Справа № 486/442/23
Суддя: Савін О. І.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 486/442/23
Провадження № 2-а/486/7/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Савіна О.І.,

при секретарі - Салагорі О.С.,

за участі: позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Южноукраїнськ Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства до Департаменту патрульної поліції м. Києва про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 в обґрунтування позову зазначає, що 19.03.2023 року він їхав на особистому автомобілі Ford Escape із державним номером НОМЕР_1 по вулиці 300-річчя Костянтинівки міста Южноукраїнськ з АЗС «VK» до магазину «7 квартал». Перед поворотом до магазину був зупинений інспектором СРПП ВП№3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області лейтенантом поліції Цимбалом Олександром Сергійовичем, посадовою особою, від імені суб`єкта владних повноважень та юридичної особи - Департаменту патрульної поліції, та відносно нього виніс постанову БАБ № 169797 про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП України за те, що начебто здійснив виїзд на зустрічну смугу. З даною постановою не погоджується, оскільки жодного правопорушення не вчиняв і рухався згідно Правил дорожнього руху України. Виїжджаючи на перехрестя ніяких заборонних знаків (поворот праворуч заборонений, рух заборонено чи інші), інформаційно-вказівних (виїзд на дорогу з одностороннім рухом або дорога з одностороннім рухом чи інші), наказових для його руху не було. Відповідач не прийняв до уваги його доводи, що нічим не заборонений рух з цього перехрестя. Вважає, що постанова є протиправною, викладені в ній дані безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Оскаржувана постанова складена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з`ясування всіх обставин справи і дослідження доказів та без підтвердження наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, в зв`язку з чим підлягає скасуванню, як незаконна. Просить скасувати постанову серії БАБ №169797 від 19.03.2023 року, а справу щодо нього закрити та стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору на користь нього.

Ухвалою суду від 05.04.2023 року у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

01.05.2023 року на адресу суду надійшло клопотання від позивача про заміну неналежного відповідача Департамент патрульної поліції м. Києва на належного - Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, оскільки інспектор СРПП ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області Цимбал Олександр Сергійович, який виніс оскаржувану постанову, знаходиться у трудових відносинах з Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області, та не має жодного відношення до Департаменту патрульної поліції.

Ухвалою суду від 18.09.2023 року замінено первісного відповідача Департамент патрульної поліції на належного Головне управління національної поліції в Миколаївській області.

У судове засідання позивач з`явився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник Головного управління Національної поліції в Миколаївській області у судове засідання не з`явився, надіслав відзив, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що поліцейським СРПП ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області лейтенантом поліції Цимбалом О.С. винесено постанову відповідно до вимог чинного законодавства. Фактично ОСОБА_1 був зупинений під час дії воєнного стану, при виїзді на зустрічну смугу руху, під час об`їзду блок посту, тобто при намаганні уникнути проходження перевірки на блок посту. Крім того, 19.03.2023 року інспектором СРПП ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області лейтенантом поліції Цимбалом О.С. винесено постанову, яку позивач оскаржив вже 20.03.2023 року зазначивши, в якості відповідача Департамент патрульної поліції м. Києва, та лише в травні місяці звернувся до суду з клопотанням про заміну відповідача на належного, хоча в постанові зазначено, що вона винесена інспектором ГУНП в Миколаївській області. Вказане свідчить, про намагання позивача ввести суд в оману та уникнути адміністративної відповідальності. Також, в своїй позовній заяві позивач посилається на Розділ 8 Правил дорожнього руху України, хоча в самій постанові чітко зазначено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за виїзд на зустрічну смугу для руху, що регулюється Розділом 11 Правил дорожнього руху України. Вважає, що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим, вимоги позивача не визнають, повністю заперечують. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, а тому суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів, у відповідності до ч. 3 ст.205 КАС України.

На підставі ст. 205 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши думку позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі та надавши їм правову оцінку, суд приходить до наступного.

Зі змісту постанови БАБ №169797 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19.03.2023 року, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, вбачається, що 19.03.2023 року о 12:36 год. в м.Южноукраїнськ по вул. 300-річчя Костянтинівки ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Ford Escape, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по дорозі, яка має дві смуги руху здійснив виїзд на зустрічну смугу, чим порушив п. 11.4 Правил дорожнього руху України.

Згідно ч.2 ст. 122 КУпАП України передбачено відповідальність та стягнення за порушення вимог проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

В силу положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 183 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальнісь, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що правил дорожнього руху він не порушував, а докази про вчинення ним даного адміністративного правопорушення взагалі відсутні.

Стаття 9 КАС України в якості одного з принципів адміністративного судочинства вказує диспозитивність та змагальність сторін, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, дослідивши додані до відзову документи, суд прийшов до висновку про відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки з доданих відповідачем матеріалів не можливо встановити факт порушень позивачем Правил дорожнього руху України.

Стаття 77 КАС України обов`язок доказування обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, покладає на сторону, яка на такі обставини посилається. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем на підтвердження заперечень проти позову надано відзив на позов, до якого не приєднано відеозапис, пояснюючи, що згідно рапорту інспектора СРПП ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області лейтенантом поліції Цимбалом О.С. від 05.10.2023 року, відеозапис не зберігся, так як відповідно до наказу 10-26 зберігається 3 місяці. Так, згідно повідомлення Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області №36756/59-2023 від 05.10.2023 року зазначено, що згідно Розділу VIII "Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису" затвердженої Наказом №1026 від 18.12.2018 року строк зберігання відеозаписів становить 30 діб, тому не можуть надати DVD-диск з відеозаписом за адміністративним матеріалом БАБ №169797 відносно ОСОБА_1 . Враховуючи відсутність відеозапису, суд немає можливості ідентифікувати особу, яка вчинила адміністративне правлопорушення, транспортний засіб (марку автомобіля та його номерні знаки). Таким чином, відповідачем не надано до відзиву доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

В свою чергу, позивач стверджує, що він дійсно 19.03.2023 року він їхав на особистому автомобілі Ford Escape із державним номером НОМЕР_1 по вулиці 300-річчя Костянтинівки міста Южноукраїнськ з АЗС «VK» до магазину «7 квартал». Виїжджаючи на перехрестя ніяких заборонних знаків (поворот праворуч заборонений, рух заборонено чи інші), інформаційно-вказівних (виїзд на дорогу з одностороннім рухом або дорога з одностороннім рухом чи інші), наказових для його руху не було. Перед поворотом до магазину був зупинений інспектором поліції, який не прийняв до уваги його доводи, що нічим не заборонений рух з цього перехрестя, не розібрався із ситуацією, яка сталася, не дослідив всіх обставин справи.

Судом також встановлено, що при винесенні постанов поліцейським не доведено вини позивача у вчиненні правопорушення; не взято пояснень у позивача та не долучено їх до постанови, не було опитано відповідачем свідків, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

А відтак, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ним зазначеного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 п.6 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позивача не обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з чим вважає за необхідне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №169797 від 19.03.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн., а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.

Згідно ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 536,80 грн. (а.с. 6), який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Миколаївській області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 243-246, 250, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №169797 від 19.03.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн., скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (54000, м.Миколаїв, вул. Декабристів, 5, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсоттридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.11.2023 року.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Савін