Справа № 320/6834/23
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2023 року № 320/6834/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Балаклицького А.І., вирішивши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Східного міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.01.2023 №.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що у вересні 2022 року відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача з податку на додану вартість за лютий, березень, квітень 2022 року з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, за результатами якої складено Акт перевірки від 20.09.2022 року №338/32-00-04-0-02-06-30600592. Врахувавши заперечення позивача на Акт перевірки, відповідачем внесено зміни до цього Акту та винесено податкове повідомлення рішення від 31.10.2022 року №, яке оскаржено позивачем до Державної податкової служби України (далі також - ДПС).

За результатами розгляду скарги позивача, ДПС скасовано податкове повідомлення рішення від 31.10.2022 року № в частині, з огляду на що, відповідачем прийнято нове податкове повідомлення рішення від 12.01.2023 року №.

Позивач вважає останнє протиправним, оскільки відповідачем та ДПС помилково трактуються зміни, внесені до Податкового кодексу України щодо дії деяких його норм на період воєнного стану, якими дозволено платнику податків включати до складу податкового кредиту звітного періоду суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) у складі вартості придбаних товарів/послуг, на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, складених (отриманих) платником податку за операціями з придбання товарів/послуг відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану виконати обов`язок з реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зокрема, податковим законодавством на день декларування не вимагалося будь-якого підтвердження неможливості складання податкових накладних, в той час, як порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, набрав чинності лише у вересні 2022 року.

Також, позивач зауважує, що підпункт 69-1 пункту 69підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України не містить обов`язку платника податку сторнувати раніше сформований відповідно до пункту 32.2 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України на підставі первинних документів податковий кредит виключно на підставі відсутності в Єдиному реєстрі податкових накладних від постачальника товарів, робіт, послуг, а пов`язує необхідність коригування з додержанням постачальниками термінів реєстрації таких податкових накладних, визначеними підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, залежно від наявності у постачальника можливості виконувати свої податкові обов`язки та / або дати відновлення таких можливостей.

На переконання позивача, у ТОВ «Лемтранс» було беззаперечне право на декларування податкового кредиту за відсутності податкових накладних, які не складено його контрагентами ТОВ «Булат», ТОВ «Енерджиіндастрісервіс», ТОВ «Охоронна фірма «Блок», ТОВ «Інтерпромканат», оскільки позивач не несе юридичної відповідальності за те, що контрагентами не виконано обов`язку щодо складання податкових накладних.

Крім того, до складу податкового кредиту позивачем віднесені операції із вказаними контрагентами на підставі первинних документів, що підтверджують реальність господарських операцій, що проігноровано відповідачем та ДПС під час розгляду скарги.

Враховуючи викладене, позивач просить суд скасувати прийняте за результатами розгляду скарги податкове повідомлення рішення як таке, що прийнято всупереч вимог податкового закону в період дії воєнного стану на території України.

Відповідач проти задоволення позову заперечує з підстав дотримання під час камеральної перевірки позивача та розгляду скарги законодавства України. Відповідач зауважує, що позивачем вчинено умисне діяння, направлене на порушення податкового законодавства, що виявилося у включенні до складу податкового періоду суми ПДВ за відсутності податкової накладної, що суперечить вимогам Податкового кодексу України, оскільки ТОВ «Лемтранс» не надано документів, які б підтверджували неможливість ТОВ «Булат», ТОВ «Енерджиіндастрісервіс», ТОВ «Охоронна фірма «Блок», ТОВ «Інтерпромканат» виконувати свій податковий обов`язок, як платника податків.

Так, відповідач зазначає, що Законом України від 12.05.2022 року №2260-ІХ внесено зміни до Податкового кодексу України, які набули чинності 27.05.2022 року, згідно з якими, пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України доповнено підпунктом 69.1-1, яким зобов`язано платників податків на додану вартість забезпечити у строки, встановлені пунктом 69.1 реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригування.

Отже, норма пункту 32.2 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, діяла тимчасово, тому твердження позивача щодо можливості формування податкового кредиту лише на підставі первинних документів, отриманих від вищезазначених контрагентів за звітні періоди лютий, березень, квітень 2022 року, є безпідставним.

Враховуючи вищевказане, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.03.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем у відзиві заявлено клопотання про розгляду справи у порядку загального позовного провадження, яке обґрунтовано тим, що справа має велике значення для сторін, разом з тим, в чому саме таке велике значення полягає відповідачем не вказано, крім того, у відповіді на відзив позивач висловив позицію щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Вирішуючи клопотання відповідача, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною четвертою статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

За змістом ухвали суду від 22.03.2023 року, судом не встановлено строку для подання відповідачем заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, з огляду на що, подання останнім відповідного клопотання є безпідставним. Крім того, клопотання відповідача не є обґрунтованим.

Зокрема, предмет справи не є складним та не підпадає під виключення, встановлені частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, той час, як згідно з частиною першою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Щодо клопотання позивача, викладеному у відповіді на відзив, про відмову відповідачу у долучені відзиву на позовну заяву, оскільки останнім долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, який мав свою актуальність станом на 30.03.2021 року, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 55 КАС України юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Відзив у справі №320/6834/23 підписано головним державним інспектором відділу супроводження судових спорів із загальних питань Східного МУ ДПС по роботі з ВПП (в порядку самопредставництва) В.Ф. Захарченко, на підтвердження повноважень якого долучено витяг ЄДРПОУ на дату 30.03.2021 року, в якому дійсно містяться відомості про нього як особу, якою можуть вчинятися дії від імені юридичної особи в виключно в судах України без окремого доручення керівника.

В свою чергу, у вказаному витязі вказано керівником ОСОБА_1 , якого згідно з розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.05.2021 року №487-р, звільнено з посади Голови ДПС.

Отже, поданий представником відповідача із відзивом витяг не є відомостями, які підтверджують повноважність підписанта відзиву станом на дату його подання.

Разом з тим, враховуючи, що до заперечень на відповідь на відзив В.Ф. Захарченком, як підписантом, долучено витяг з ЄДРПОУ на дату 25.04.2023 року, згідно із змістом якого останній є повноважним на самопредставництво відповідача, з метою дотримання принципу змагальності, суд дійшов висновку про прийняття відзиву відповідача до розгляду.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ТОВ «Лемтранс» () є юридичною особою, взято на податковий блік 26.10.1999 року, дані про реєстрацію платника податку на додану вартість від 03.11.1999 року Свідоцтво №200379558, індивідуальний податковий номер 92, КВЕД виду діяльності (основний) 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

На підставі підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 та у порядку, встановленому статтею 76 Податкового кодексу України відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності ТОВ «Лемтранс» з податку на додану вартість за лютий, березень, квітень 2022 року з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 19.07.2022 року №, від 11.08.2022 року №, від 11.08.2022 року №, від 20.09.2022 року №.

Про результати камеральної перевірки складено Акт від 20.09.2022 року №338/32-00-0404-02-06-30600592, згідно із змістом якого, відповідачем встановлено, що:

1) ТОВ «Лемтранс» двічі включено податкову накладну, отриману від ТОВ «Фірма «ІНОР» від 31.03.2022 року №71 на суму ПДВ 10 259, 98 грн. до складу податкового кредиту за квітень 2022 року, що призвело до завищення суми кредиту в порушення пункту 198.1, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1 пункту201.10 статті 201 Податкового кодексу України;

2) ТОВ «Лемтранс» неправомірно включено до складу податкового кредиту за звітний період лютий 2022 року податкову накладну, отриману від ТОВ « 1520» на суму ПДВ 210 398, 16 грн., складену 23.02.2022 року №7, та за звітний період квітень 2022 року податкову накладну, отриману від ТОВ «Українська залізнична біржа» на суму ПДВ 1 242, 00 грн., складену 15.04.2022 року №2, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі також - ЄРПН) 15.07.2022 року, чим порушено пункту 198.6 статті 198, підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України;

3) ТОВ «Лемтранс» до складу податкового кредиту включено суми ПДВ у розмірі 61065, 47 грн., в тому числі за лютий 2022 року у розмірі 1 224, 00 грн., за березень 2022 року у розмірі 58905, 47 грн., за квітень 2022 року у розмірі 936, 00 грн., по яких станом на дату складання акта камеральної перевірки не зареєстровано податкові накладні в ЄРПН контрагентами ТОВ «Булат» (сума ПДВ 1 224, 00 грн.), ТОВ «Енерждиіндастрісервіс» (сума ПДВ 29 326, 30 грн.), ТОВ «Охоронна фірма «Блок» (сума ПДВ 29 579, 17 грн.), ТОВ «Інтерпромканат» (сума ПДВ 936, 00 грн.), чим порушено пункт 198.6 статті 198, підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

В обґрунтування встановленого порушення, яке стосується включення сум ПДВ без реєстрації податкових накладних в ЄРПН, відповідач посилається на зміст підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, згідно з яким, платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін яких припадає на період починаючи з 24.02.2022 року до дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в ЄРПН до 15.07.2022 року.

Таким чином, за висновками Акта камеральної перевірки, відповідачем встановлено заниження податку на додану вартість за лютий квітень 2022 року на загальну суму 282 966, 00 грн., в тому числі: за лютий 2022 року у сумі 211 622, 00 грн., за березень 2022 року у сумі 58 906, 00 грн., за квітень 2022 року у сумі 12 438, 00 грн.

11.10.2022 року позивачем подані Заперечення до Акта камеральної перевірки за вих.№255, в яких просить переглянути та скасувати висновки Акта камеральної перевірки.

Листом від 26.10.2022 року №3459/6/36-00-04-04-02-02 «Про розгляд заперечень», відповідачем, посилаючись на положення підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та наказ Міністерства фінансів України від 29.07.2022 року №225, зазначено, що оскільки позивачем станом на дату розгляду заперечень не надано документів, які б підтверджували неможливість ТОВ «Булат», ТОВ «Енерждиіндастрісервіс», ТОВ «Охоронна фірма «Блок», ТОВ «Інтерпромканат» виконання своїх податкових обов`язків, як платника податків.

В свою чергу, відповідачем визнано усунутим порушення, встановлене щодо формування податкового кредиту на підставі двічі включеної податкової накладної.

Таким чином, на підставі Акта камеральної перевірки та результатів розгляду заперечень, відповідачем винесено податкове повідомлення рішення від 31.10.2022 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 272 706, 00 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 68 176, 50 грн., загальна сума 340 882 грн. 50 коп.

Не погодившись із податковим повідомленням рішенням від 31.10.2022 року №, позивачем подано Скаргу до ДПС від 16.11.2022 року №277.

Про результати розгляду Скарги ДПС прийнято рішення від 11.01.2023 року №933/0/99-00-06-01-02-06, згідно з яким, ДПС скасовано податкове повідомлення рішення від 31.10.2022 року № у частині віднесення скаржником до складу податкового кредиту: за лютий 2022 року на суму ПДВ 210 398, 16 грн. за податковою накладною №7 від 23.02.2022 року ТОВ « 1520»; за квітень 2022 року на суму ПДВ 1 242 грн. за податковою накладною від 15.04.2022 року по ТОВ «Українська залізнична біржа» та у відповідній частині штрафних санкцій, проте в іншій частині, яка стосувалася формування податкового кредиту за відсутності реєстрації податкових накладних в ЄРПН за операціями з ТОВ «Булат», ТОВ «Енерждиіндастрісервіс», ТОВ «Охоронна фірма «Блок», ТОВ «Інтерпромканат», податкове повідомлення рішення залишено без змін.

На підставі Акта камеральної перевірки та рішення ДПС про результати розгляду скарги від 11.01.2023 року №933/0/99-00-06-01-02-06, відповідачем винесено податкове повідомлення рішення від 12.01.2023 року № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 61 066, 00 грн., штрафні (фінансові) санкції на суму 15 266, 50 грн., загальна сума 76 332 грн. 50 коп., яку розраховано за звітними періодами: лютий 2022 року у розмірі 1 224, 00 грн., березень 2022 року у розмірі 58906, 00 грн., квітень 2022 року у розмірі 936, 00 грн.

Вважаючи податкове повідомлення рішення від 12.01.2023 року № протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі також - ПК України), який, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

ПК України визначено функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з пунктом 2.1 статті ПК України, зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків, серед визначеного, зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 67 Конституції України визначено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законодавством.

Відповідно до статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Статтею 37 ПК України визначено, що підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.

Підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є: (пункту 37.3.1) ліквідація юридичної особи; (пункт 37.3.2) смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; (пункт 37.3.3) втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; (пункт 37.3.4) скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб.

Згідно із статтею 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 19-1.1.1 пункту 19.1 статті 19 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО (підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні».

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (далі також - Порядок №21).

Згідно пунктом 1 розділу І Порядку № 21 податкова декларація з податку на додану вартість (далі - декларація) відповідно до пункту 46.1 статті 46 розділу II «Адміністрування податків, зборів, платежів» подається контролюючому органу у строки, визначені статтею 203 розділу V «Податок на додану вартість» Податкового кодексу України (далі - Кодекс).

Відповідно до пункту 6 розділу І Порядку № 21 до податкової звітності з податку на додану вартість (далі - податкова звітність) належать: податкова декларація з податку на додану вартість з додатками; уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок з додатками; розрахунок податкових зобов`язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України.

За пунктом 2 розділу ІІ Порядку №21 відповідно до підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 розділу II та пункту 203.1 статті 203 розділу V Кодексу декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов`язання, яку зазначає в податковій звітності. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника (пункт 6 розділу ІІ Порядку №21).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в ЄРПН, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/ розрахунків коригування до таких податкових накладних.

На виконання пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК України ЄРПН є реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, що ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 у ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до ЄРПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, що надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків, зокрема: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 до останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Суд зазначає, що Законом України від 12.05.2022 року № 2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» (далі також - Закон № 2260-IX), внесено зміни до розділу XX «Перехідні положення», а саме: пункт 32-2 підрозділу 2 викладено в такій редакції:

« 32-2. Тимчасово, за податкові періоди лютий, березень, квітень, травень 2022 року за операціями з придбання товарів/послуг, за якими в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальниками не зареєстровано податкові накладні та/або розрахунки коригування до них, платники податку:

включають до складу податкового кредиту звітного (податкового) періоду суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) у складі вартості придбаних товарів/послуг, на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, складених (отриманих) платником податку за операціями з придбання товарів/послуг відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»;

отримувачі послуг, що постачаються нерезидентами, місце постачання яких розташоване на митній території України, у разі нарахування таким отримувачем послуг податку на додану вартість у складі податкових зобов`язань, визначених у податковій декларації за відповідний звітний (податковий) період, такі платники податку мають право на віднесення таких сум податку до податкового кредиту відповідного звітного (податкового) періоду, на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, складених (отриманих) платником податку за операціями з придбання послуг, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

2) у підрозділі 10 у пункті 69 абзац перший пункту 69 викладено в такій редакції:

« 69. Установити, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті»;

підпункт 69.1 викладено в такій редакції:

« 69.1. У разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

У разі відсутності можливості у платника податків щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, такий платник податків звільняється від відповідальності, визначеної цим Кодексом, у межах діяльності, що провадиться через такі філії, представництва, відокремлені чи інші структурні підрозділи, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року…

Відповідно, вказаним Законом розділ 10 доповнено підпунктом 69.1-1 такого змісту:

« 69.1-1. Платники податку на додану вартість зобов`язані забезпечити у строки, встановлені підпунктом 69.1 цього пункту, реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, граничний термін реєстрації яких припадає на періоди, зазначені у підпункті 69.1 цього пункту, та уточнити (привести у відповідність) податковий кредит, задекларований платниками на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, з урахуванням даних податкових накладних та/або розрахунків коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних»;

Також, вказаним Законом підпункт 69.2 викладено в такій редакції:

« 69.2. Податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім: а) камеральних перевірок.

Камеральні податкові перевірки податкових декларацій з податку на додану вартість та уточнюючих розрахунків до них за звітні податкові періоди:

лютий, березень, квітень, травень 2022 року - розпочинаються на наступний день після 20 липня 2022 року та завершуються не пізніше 20 вересня 2022 року;

червень, липень 2022 року - розпочинаються на наступний день після 20 серпня 2022 року та завершуються не пізніше 20 жовтня 2022 року.

Згідно з цим Законом підпункт 69.9 викладено в такій редакції:

« 69.9. Для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім:

дотримання строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, сплати податків та зборів платниками податків;

строків проведення камеральних перевірок, складення актів, подання та розгляду заперечень, визначення грошових зобов`язань, прийняття, надсилання та оскарження податкового повідомлення-рішення за результатами камеральних перевірок, нарахування пені;

строків проведення фактичних та документальних позапланових перевірок, складення актів, подання та розгляду заперечень, додаткових документів та пояснень, визначення грошових зобов`язань, прийняття, надсилання та оскарження податкового повідомлення-рішення, адміністративного арешту майна за результатами фактичних перевірок».

Відповідно до розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім змін до абзаців другого, п`ятого - восьмого підпункту 69.2 та підпункту 69.11 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в частині камеральних перевірок декларацій та уточнюючих розрахунків (у разі їх подання), до яких подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, які набирають чинності з 2 червня 2022 року.

Спірним у справі не є питання дотримання контролюючим органу права на проведення камеральної перевірки, тому вказані обставини проведеної камеральної перевірки не підлягають дослідженню судом.

Враховуючи вищевказаний зміст Закону № 2260-IX висновується, що тимчасово, на період оголошеного в Україні воєнного стану та після оголошення про його припинення чи скасування відповідним законом, унормовано питання формування платниками податків податкової звітності та подання такої до контролюючого органу за податкові періоди лютий, березень, квітень, травень 2022 року, по операціям, за наслідками з придбання товарів/послуг, за якими в ЄРПН постачальниками не зареєстровано податкові накладні та/або розрахунки коригування до них.

Відповідно, платник податку має право включити до складу податкового кредиту звітного (податкового) періоду суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) у складі вартості придбаних товарів/послуг, на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, складених (отриманих) платником податку за операціями з придбання товарів/послуг відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Зокрема, у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у даному випадку, щодо реєстрації в ЄРПН податкових накладних за вказані періоди, платник податків звільняється від передбаченої ПК України відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після оголошення про припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Відтак, обов`язок по реєстрації в ЄРПН податкових накладних для платників податків, які не мають можливості вчинити дії по реєстрації таких в ЄРПН, відтерміновано до оголошеного припинення або скасування воєнного стану в країні та надано час на вчинення відповідних дій протягом шести місяців з настання цих обставин.

Суд бере до уваги, що у Акті камеральної перевірки відсутні зауваження контролюючого органу до первинної документації, на підставі якої позивачем включено до складу податкового кредиту в загальній сумі ПДВ 61 066, 00 грн., що не заперечується відповідачем, з огляду на що, суд не здійснює перевірку та дослідження первинних документів господарських операцій позивача з ТОВ «Булат», ТОВ «Енерждиіндастрісервіс», ТОВ «Охоронна фірма «Блок», ТОВ «Інтерпромканат».

Отже, в межах цієї справи спірним питанням є сам факт відображення позивачем у податковій звітності з ПДВ за лютий, березень, квітень 2022 року показників за наслідками господарських операцій ТОВ «Булат», ТОВ «Енерждиіндастрісервіс», ТОВ «Охоронна фірма «Блок», ТОВ «Інтерпромканат`без реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

В свою чергу, процитовані вище зміни до податкового законодавства також містять положеннями, які вказують, що у разі, якщо платник податків, який має можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року.

Отже, Податковим кодексом України фактично введено дві категорії платників податків: які мають можливість виконувати податковий обов`язок, зокрема, з реєстрації податкових накладних, та які не мають такої можливості.

Разом з тим, вказаними змінами до податкового законодавства не визначено, яким чином така можливість або неможливість має підтверджуватися, не містить обов`язку щодо повідомлення про таку можливість або її відсутність, а також не визначає, та ким саме можливість чи неможливість має підтверджуватися: тим платником податків, яким формується податковий кредит, або платником податків, який має або немає можливості виконати свій податковий обов`язок, зокрема, з реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.

В подальшому, наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 року №225 затверджено Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі також - Порядок № 225(набрав чинності 02.09.2022 року (з дня його опублікування)).

Порядок №225 розроблено відповідно до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України (далі - Кодекс) з метою тимчасового, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, підтвердження платниками податків можливості чи неможливості своєчасного виконання податкового обов`язку щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 глави 2 розділу II Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо.

Дія цього Порядку поширюється на платників податків - фізичних осіб - резидентів України, зокрема самозайнятих осіб, юридичних осіб (резидентів і нерезидентів України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування, та на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів, подання звітності, виконання інших обов`язків, передбачених Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 3 розділу II Порядку №225 передбачено, що у разі неможливості виконання платником податків податкового обов`язку, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, платник податків подає не пізніше 30 вересня 2022 року заяву про відсутність такої можливості (крім виконання обов`язку щодо реєстрації акцизних накладних та/або подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, та/або подання заявки на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними тощо) разом з вичерпним переліком документів (копій документів), інформації, які передбачені Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - юридичної особи, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 року №225 або Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - фізичної особи, зокрема самозайнятої особи, своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 року №225 (далі - Переліки документів) до контролюючого органу в порядку передбаченому пунктом 8 цього розділу.

Згідно з абзацом 1 пункту 7 розділу II Порядку №225 платники податків, які не подали у строки, встановлені пунктами 3 та 4 цього розділу, заяви у довільній формі та відповідних документів (копії документів), що підтверджують неможливість виконання податкового обов`язку, передбаченого Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи або щодо яких контролюючий орган прийняв вмотивоване рішення щодо можливості своєчасного виконання таким платником податків свого податкового обов`язку, вважаються такими, що мають можливість своєчасно виконати податкові обов`язки у терміни, визначені Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, для підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків податкового обов`язку (в даному випадку контрагенти позивача), останній мав не пізніше 30 вересня 2022 року звернутися до податкового органу із відповідною заявою. В той же час, не звернення із такою заявою свідчить про автоматичну можливість платника податків своєчасно виконати податкові обов`язки у терміни, встановлені податковим законодавством.

Також, суд висновує, що підтвердити свій статус платника податків, якій має або не має можливості виконати податковий обов`язок, платник податків фактично мав можливість з 02.09.2022 року (дня опублікування Порядку №225).

В свою чергу, з аналізу положень вищевказаних змін до Податкового кодексу України в призмі Порядку №225, який набрав чинності лише 02.09.2022 року, висновується, що навіть у разі отримання платником податків рішення про можливість виконання податкового обов`язку, або визнання таким у разі не подання заяви згідно з Порядком №225, є неможливим дотримання терміну реєстрації податкових накладних до 15 липня 2022 року, встановленого для платників податків, які мають можливість своєчасного виконання податкового обов`язку щодо дотримання термінів, зокрема, реєстрації податкових накладних в ЄРПН, відповідно до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

З матеріалів справи судом встановлено, що камеральну перевірку податкової звітності позивача проведено 20.09.2022 року, тобто, до 30.09.2022 року граничного дня для (не)подання контрагентами позивача заяви, згідно з Порядком №225.

Отже, станом на день проведення камеральної перевірки, відсутні підстави вважати, що контрагенти позивача достеменно відносилися до категорії платників податків, які мали можливість здійснити реєстрацію податкових накладних позаяк висновок відповідача, викладений у Акті перевірки та у листі про розгляд заперечень про те, що останні мали зареєструвати податкові накладні до 15.07.2022 року, є передчасним.

Крім того, суд враховує, що релевантним до спірних правовідносин законодавством не встановлено обов`язку платника податків, яким отримано відповідне рішення про можливість або неможливість виконання податкового обов`язку, повідомляти свого контрагента про таке рішення.

В свою чергу, згідно з пунктом 56.4. статті 56 ПК України під час процедури адміністративного оскарження обов`язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган.

Обов`язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом.

Згідно з абзацом 3 пункту 7 розділу ІІ Наказу №225 на вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов`язані пред`явити оригінали документів, що підтверджують неможливість виконання податкового обов`язку, передбаченого Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи.

Дослідивши зміст рішення ДПС про результати розгляду Скарги позивача, судом встановлено, що ДПС контатувало не надання позивачем станом на дату розгляду заперечень та у ході адміністративного оскарження документів, які б підтверджували неможливість його контрагентів, а саме: ТОВ «Булат», ТОВ «Енерждиіндастрісервіс», ТОВ «Охоронна фірма «Блок», ТОВ «Інтерпромканат» виконувати свої податкові обов`язки, як платниками податків.

Проте положеннями податкового законодавства не передбачено обов`язку позивача надавати такі документи під час подання податкової звітності, формування податкового кредиту або під час процедури адміністративного оскарження.

Разом з тим, ДПС не було позбавлено права перевірити факт наявності чи відсутності у контрагентів позивача ТОВ «Булат», ТОВ «Енерждиіндастрісервіс», ТОВ «Охоронна фірма «Блок», ТОВ «Інтерпромканат» відповідних рішень, отриманих на підставі Порядку №225, чи факт їх не звернення для отримання такого рішення в обґрунтування висновку про можливість контрагентів позивача зареєструвати податкові накладні.

Враховуючи викладене, на переконання суду, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем пункту 198.6 статті 198 та підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Отже, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.01.2023 року №,прийнятого відповідачем за наслідками проведеної камеральної перевірки та на підставі рішення ДПС про результати розгляду скарги.

Відповідно до абзаців 1, 2 частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи безпідставність податкового повідомлення - рішення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У матеріалах справи міститься платіжна інструкція від 07.02.2023 року №647 про сплату позивачем судового збору за подання цього позову до суду у сумі 2 684, 00 грн.

Таким чином, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Керуючись статтями 6, 9, 52, 73-80, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 12.01.2023 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків () суму судового збору у розмірі 2 684, 00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Балаклицький А. І.