Справа № 400/9621/21
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/9621/21

Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання - Коблова А.О.,

за участю представника апелянта Павлюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Держпраці у Миколаївській області, Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, третя особа - Головне управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

18 жовтня 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову управління Держпраці у Миколаївській області від 20.09.2021 року № 33-КП про накладення штрафу в розмірі 180 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем протиправно накладено на нього штраф за неподання відомостей про прийняття на роботу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Позивач зауважив, що в барі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснюють господарську діяльність не тільки ФОП ОСОБА_1 , а й ФОП ОСОБА_5 , але ці обставини не були дослідженні під час перевірки, що призвело до незаконного застосування штрафних санкцій до позивача. Позивач наголошує, що він особисто здійснював торгівлю в барі під час проведення перевірки та не використовував найману працю у своїй підприємницькій діяльності. Особи, зазначені в акті перевірки, працюють у ФОП ОСОБА_5 за цивільно-правовими договорами. Відповідач інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_5 не проводив, висновки, викладені в Акті перевірки ДПС, ніяким чином не перевіряв.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що ним дотриманий порядок та строки винесення постанови. Відповідач наголосив, що неоформлення трудових відносин з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджено під час проведення перевірки, що є порушенням вимог постанови № 413 від 17.06.2015 року «Порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття на роботу», а саме допущено до виконання трудових обов`язків працівника без укладення трудових договорів та без надання повідомлення до органів ДПС.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року позовну заяву ФОП ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не регулюється питання накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення. Механізм накладення штрафів передбачених ч.2 ст.265 КЗпП та ч.2-7 ст.53 Закону України «Про зайнятість населення», закріплений виключно Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509, яким і керувались посадові особи управління Держпраці, отримавши акт від ГУ ДПС у Миколаївській області. Так, відповідно до приписів Порядку № 509, штрафи накладаються, зокрема, на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю. Апелянт наголосив, що суд першої інстанції дійшов передчасних висновків, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виконували роботи за цивільно - правовими договорами про надання послуг, оскільки правовідносини між позивачем та зазначеними працівниками мають ознаки трудових відносин і повинні регулюватись за правилами КЗпП.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

20 липня 2021 року ГУ ДПС у Миколаївській області проведено фактичну перевірку щодо дотримання норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального за період з 12.03.2019 року по 29.07.2021 року, результати якої оформлені актом від 30.07.2021 № 5627/14/29/07/ НОМЕР_1 (а. с. 85-91).

Актом перевірки встановлено, що 20.07.2021 року о 17:08 год проведено перевірку бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого по АДРЕСА_1 , у присутності ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 - бармена бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_3 - офіціанта бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_4 - кухара бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а. с. 86).

Актом перевірки, зокрема, встановлено, що позивач на порушення ст. 24 КЗпП та вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413 не подав відомості про прийняття на роботу ОСОБА_2 - на посаду бармена, ОСОБА_3 - на посаду офіціанта, ОСОБА_4 - на посаду кухара, та ці працівники допущені ФОП ОСОБА_1 до роботи без оформлення трудових віднови.

Під час проведення перевірки від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 працівниками ДПС були відібрані пояснення (а. с. 92; а. с. 93; а. с. 94).

У письмових поясненнях від 20.07.2021 року ОСОБА_2 зазначив, що проходить стажування на посаду бармена у ФОП ОСОБА_1 з 01.07.2021 року та заробітна плата становить 350 грн в день.

ОСОБА_3 у поясненнях зазначив, що також проходить стажування в у ФОП ОСОБА_1 у барі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на посаду офіціанта з 19.07.2021 року. Заробітна плата становить 6200 грн та отримується 1 раз на місяць. ОСОБА_4 у поясненнях зазначила, що працює кухарем у ФОП ОСОБА_1 з 18.07.2021 року, заробітна плата становить 400 грн в день та отримує вона її в кінці кожного дня (а. с. 92-94).

Акт перевірки підписаний позивачем без зауважень.

Копії матеріалів перевірки були направлені ГУ ДПС у Миколаївській області на адресу управління Держпраці у Миколаївській області, для прийняття відповідного рішення (а. с. 83-84).

Про розгляд справи про накладення штрафу управління Держпраці у Миколаївській області повідомило позивача листом від 11.08.2021 року, який позивач отримав 12.08.2021 року (а. с. 99-100).

20 вересня 2021 року управлінням Держпраці у Миколаївській області прийнято постанову № 33-КП про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу в розмірі 180 000,00 грн за порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413 (а. с. 103-107).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що фактично ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виконували роботу за договором про надання послуг та в кінцевому результаті отримували оплату за виконаний об`єм роботи, а тому такий договір не може кваліфікуватись як трудовий. Суд дійшов висновку, що органи управління Держпраці у Миколаївської області, через неякісне дослідження акту перевірки та матеріалів, доданих до нього, та через не з`ясування фактичних обставин справи, надали невірну юридичну кваліфікацію цивільно-правовим договорам.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Законом України «Про зайнятість населення» № 5067-VI від 05 липня 2012 року, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, визначені правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття.

Статтею 53 Закону № 5067-VI встановлено, що посадові особи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, а також фізичні особи - підприємці, винні у порушенні законодавства про зайнятість населення, несуть відповідальність згідно із законодавством (ч.1).

Відповідно до ч. 2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами третьою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509.

Відповідно до п.2 Порядку № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту)

Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акту перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Тобто, Порядком № 509 передбачена можливість розгляду справи та накладення на суб`єкта господарювання штрафу на підставі акту перевірки ДПС, її територіального органу, в ході якої виявлено порушення законодавства про працю.

Тобто самостійною підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю є також акт перевірки ДПС, її територіального органу.

Аналогічне застосування норм права підтримано і Верховним Судом в постанові по справі № 460/3829/20в ід 29 вересня 2022 року.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що акт ГУ ДПС у Миколаївській області від 30.07.2021 № 5627/14/29/07/ НОМЕР_1 є достатньою підставою для прийняття відповідачем рішення про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про працю.

Судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції, що відомості, викладені в акті перевірки, підлягають перевірці та оцінці на підставі наявних доказів під час розгляду справи управлінням Держпраці, що свідчить про те, що викладені в акті перевірки відомості не є беззаперечним доказом вини особи у порушенні вимог законодавства про працю, а підлягають перевірці.

Разом з тим, під час проведення фактичної перевірки позивача посадовими особами податкової служби відібрано пояснення у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких беззаперечно вбачається, що вони працювали у ФОП ОСОБА_1 барменом, офіціантом і кухарем відповідно (а.с.92-94).

На переконання колегії суддів, акт фактичної перевірки та відібрані пояснення є достатніми для підтвердження порушення позивачем вимог законодавства про працю.

Судова колегія також відхиляє доводи позивача, що вказані особи працювали не у ФОП ОСОБА_1 , а у ФОП ОСОБА_5 , оскільки це спростовується поясненнями зазначених співробітників позивача.

Щодо висновків суду першої інстанції, що фактично ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виконували роботу за договором про надання послуг та в кінцевому результаті отримували оплату за виконаний об`єм роботи, а тому такий договір не може кваліфікуватись як трудовий, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до статті 21 Кодексу Законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За приписами статті 1 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-XII працівник - це особа, яка працює на підприємстві, в організації, установі та виконує обов`язки або функції згідно з трудовим договором (контрактом).

Статтею 24 Кодексу Законів про працю України визначено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 24 Кодексу Законів про працю України).

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

Характерними ознаками трудових відносин є:

- систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат);

- підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку;

- виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 №327;

- обов`язок роботодавця надати робоче місце;

- дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм права міститься у постанові Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №420/2174/19, від 05.05.2022 року у справі № 420/6218/18.

Головними державними ревізорами-інспекторами відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС проведено розрахункову операцію 20.07.2021 із застосуванням РРО при продажі товару: 0,050 л горілки «Перша гільдія», вміст спирту 40% об., вартістю 20,00 грн, пляшки пива світлого пастеризованого «Львовенбрау оригінальне», об`єм 0,33 дм3, вміст спирту 5,2% об., вартістю 55,00 грн. В ході цих операцій барменом ОСОБА_2 , видано фіскальні чеки № 2778 на суму 20,00 грн, № 2779 на суму 55,00 грн.

Означену розрахункову операцію на продаж/передачу товару 20.07.2021 об 17:28 фактично здійснив ОСОБА_2 , бармен, паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 18.01.2007 Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, РНОКПП НОМЕР_3 , тел. НОМЕР_4 .

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2 останній є барменом бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому: АДРЕСА_1 , і здійснив продаж вищезазначеного товару. Під час продажу товарів проходив стажування на посаду бармена у ФОП ОСОБА_1 з 01.07.2021. Працює з режимом роботи з 11:00 год. по 24:00 год. та отримує заробітну плату 350 грн в день.

Із зазначеного вбачається, що в приміщенні бару посадовими особами контролюючого органу було зафіксовано факт перебування ОСОБА_2 під час обслуговування покупців, так як ОСОБА_2 здійснював функції бармена, продаж алкогольних напоїв, підраховував вартість покупки, видавав покупку та отримував кошти від покупця, підпорядковуючись правилам трудового розпорядку та отримуючи заробітну за процес праці.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_5 ), останній в барі-гриль « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому: АДРЕСА_1 , проходить стажування на посаду офіціанта у ФОП ОСОБА_1 з 19.07.2021 з режимом роботи з 11:00 год. по 24:00 год., заробітна плата становить 6200 грн, яку отримує один раз в місяць, тобто підпорядковуючись правилам трудового розпорядку та отримуючи заробітну за процес праці.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_7 ), остання в барі BUFFALO», розташованому: АДРЕСА_1 , працює у ФОП ОСОБА_1 кухарем з 18.07.2021 з режимом роботи з 11:00 год. по 24:00 год., заробітна плата становить 400 грн. в день, яку отримує в кінці робочого дня готівкою (тобто також підпорядковуючись правилам трудового розпорядку та отримуючи заробітну за процес праці). Заробітну плату виплачує особисто ФОП ОСОБА_1 .

Із вищезазначених пояснень вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 обізнані про суб`єкта господарювання, який здійснює господарську діяльність в барі. Перебування працівників на об`єкті надання послуг з харчування співпадає з режимом його роботи.

Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників (випуск 65 «Торгівля та громадське харчування»), погодженим Міністерством праці та соціальної політики України, затвердженим наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України від 30.11.1999 № 918, визначено завдання та обов`язки кухаря, зокрема він готує страви та кулінарні вироби, які потребують нескладної кулінарної обробки: варить, смажить, запікає та випікає вироби, формує та панірує напівфабрикати, здійснює допоміжні роботи з виготовляння страв та кулінарних виробів, проводить процеси первинної кулінарної обробки сировини, виготовляє страви з концентратів, порціонує (комплектує), роздає страви масового попиту.

Також Довідником визначені завдання та обов`язки офіціанта, який зокрема готує зал до обслуговування споживачів, отримує посуд, прибори, столову білизну, здійснює попередню сервіровку столів, приймає замовлення від споживачів, отримує страви в роздавальні та в буфеті, подає страви і напої, оформляє рахунки і розраховується по них із споживачами.

Довідником визначені права та обов`язки бармена, який зокрема обслуговує споживачів: пропонує, показує, реалізує готові до споживання безалкогольні, слабоалкогольні напої (пиво, фруктові та мінеральні води, соки), кондитерські вироби, закуски, страви, готує обмежений асортимент алкогольних та безалкогольних напоїв, холодних і гарячих страв, закусок, веде необхідний облік, складає та здає товарні звіти, підраховує та здає гроші.

Відповідно кухар, офіціант, бармен є професією працівника, що вбачається зі змісту Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року №327 (далі - Класифікатор професій ДК 003:2010) (код 5122, 5123 відповідно до Класифікатора професій ДК 003:2010).

Так, згідно Акту фактичної перевірки та пояснень працівників ОСОБА_2 вчиняв дії, притаманні бармену, ОСОБА_3 - офіціанта, ОСОБА_4 - кухара, в інтересах та від імені ФОП ОСОБА_1 .

Згідно висновку, викладеному Верховним Судом у постанові по справі № 260/2181/20 від 28 лютого 2023 року, кожна особа має право реалізовувати свої здібності до праці шляхом укладення трудового договору або цивільно-правового, водночас зазначене залежить від характеру праці.

І якщо ці відносини мають ознаки трудових, то відповідно до імперативних положень частини третьої статті 24 КЗпП України роботодавцю забороняється залучати працівника до роботи без укладення трудового договору в усній або письмовій формі.

Юридичні та фізичні особи-підприємці, залучаючи працівників до найманої оплачуваної праці та укладаючи з такими особами цивільно-правові договори, замість трудових, позбавляють останніх основних прав та гарантій, встановлених Конституцією (стаття 43-46) та законами України, а саме: на оплату праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, права на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня, на щорічні і додаткові оплачувані відпустки, права на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади тощо.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2020 року у справі № 520/526/19.

Важливою ознакою трудових відносин є періодичність (два і більше разів) надання працівникам ФОП ОСОБА_1 винагороди у грошовій формі за роботу, виконувану в інтересах ФОП ОСОБА_1 , так як оплата, відповідно до наданих пояснень, здійснювалася не одноразово при отриманні кінцевого індивідуально-визначеного результату, а носила системний характер за роботу в процесі виконання конкретної трудової функції.

Не менш важливою ознакою наявності трудових відносин є особисте виконання особою роботи за конкретною кваліфікацією, професією, посадою за дорученням та під контролем особи, в інтересах якої виконуються роботи, або уповноваженої нею особи.

Кухар, офіціант, бармен є професією працівника, що вбачається зі змісту чинного Класифікатор професій ДК 003:2010 (код 5122, 5123).

Апелянтом вірно наголошено, що Класифікатор професій ДК 003:2010 призначений для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, Федерацією роботодавців України, всіма суб`єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників.

Таким чином, виконання робіт бармена ОСОБА_2 , офіціанта ОСОБА_3 „ кухара ОСОБА_6 підпадає під посади, які відповідають чинному Класифікатору професій ДК 003:2010, що характерне саме для трудових відносин.

Робота бармена ОСОБА_2 , офіціанта ОСОБА_3 „ кухара ОСОБА_6 мала не індивідуально-визначений характер, а здійснювалась в процесі виконання трудової функції (тобто не мала кінцевого результату, а носила системний, постійний характер) на вимогу позивача.

Так, згідно акту фактичної перевірки та пояснень працівників ОСОБА_2 вчиняв дії, притаманні бармену, ОСОБА_3 - офіціанта, ОСОБА_4 - кухара, в інтересах ФОП ОСОБА_1 .

Судова колегія погоджується з доводами апелянта, що робота, яка виконувалася барменом ОСОБА_2 , офіціантом ОСОБА_3 „ кухарем ОСОБА_6 , була несамостійною і виконувалася за дорученням та під контролем позивача, що притаманно саме трудовим правовідносинам. Бармен ОСОБА_2 , офіціант ОСОБА_3 , кухар ОСОБА_6 самостійно не організовували роботу, виконували її не на власний ризик та розсуд, а підпорядковувалися ФОП ОСОБА_1 .

Окрім того, робота барменом ОСОБА_2 , офіціантом ОСОБА_3 „ кухарем ОСОБА_6 виконувалась на визначеному особою, в інтересах якої виконуються роботи, тобто ФОП ОСОБА_1 , на робочому місці - в барі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », про що і свідчать вказані особи у своїх поясненнях.

Бармен ОСОБА_2 , офіціант ОСОБА_3 „ кухар ОСОБА_6 підпорядковувались правилам внутрішнього трудового розпорядку, як вбачалось з пояснень, мали режим роботи з 11:00 год. по 24:00 год., їх перебування в барі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » співпадало з режимом його роботи.

Будь-яких документів, що підтверджували б трудові відносини між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1 в ході фактичної перевірки, яка відбулась в період з 20.07.2021 по 29.07.2021, надано не було.

Відповідно до п. 2.2.13 Акту фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 на час проведення фактичної перевірки відомості до органів ДПС про прийняття на роботу ОСОБА_2 на посаду бармена, ОСОБА_3 - на посаду офіціанта, ОСОБА_4 - на посаду кухара, не подавалися.

Згідно даних ПФУ ФОП ОСОБА_1 не звітував про використання найманої праці і останні два роки звіт по ЄСВ за формою Додаток 4 страхувальником не подавався.

Відповідно ГУ ДПС зафіксовано використання ФОП ОСОБА_1 20.07.2021 праці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без належного оформлення з ними трудових відносин.

За висновками ГУ ДПС ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 допущено до роботи на порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» без повідомлення Державної податкової служби та її територіальних органів про прийняття працівників на роботу та без дотримання ФОП ОСОБА_1 законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

Зі змісту встановленого порушення вбачається, що відносно працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ФОП ОСОБА_1 було допущено порушення вимог частини першої статті 21, частини першої, четвертої статті 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 07 вересня 2020 року по справі № 520/526/19 звертає увагу на те, що відповідальність за неналежне оформлення працівника, відповідно до статті 265 КЗпП України, покладається саме на юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю.

Додатково судова колегія враховує, що розмір накладеного штрафу у розмірі 180 000 гривень накладено у розмірі, який передбачений ч.2 ст.265 КЗпП, а саме 10 мінімальних заробітних плат (60 000) за кожного неналежно оформленого працівника.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова управління Держпраці у Миколаївській області від 20.09.2021 року № 33-КП про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу в розмірі 180 000,00 грн прийнята з дотриманням норм чинного законодавства, є обґрунтованою та не підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції на викладені обставини уваги не звернув, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З урахуванням правових висновків суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про відмову ФОП ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року - скасувати та прийняти постанову про відмову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текс постанови складений та підписаний колегією суддів 06.11.2023 року.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко