Справа № 440/5936/23
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/5936/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ( далі відповідач/ПОТЦК та СП), в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно;

- визнати протиправними дії Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо забрання у ОСОБА_1 інвентарного майна виданого під час проходження військової служби;

- зобов`язати Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за все невидане (неотримане) речове майно, на яке він набув права, під час проходження військової служби;

- зобов`язати Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за видане однак у подальшому забране інвентарне майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна, оскільки відповідає вимогам, встановленим пунктами 2 та 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178, та подав за місцем військової служби рапорт, передбачений пунктом 4 вказаного Порядку. Проте відповідач не здійснив нарахування та виплату грошової компенсації вартості за речове майно, яке не було отримано ним під час проходження служби, на звернення відповіді не надав та не провів виплату усього належного грошового забезпечення при звільненні. Також вказував, що всупереч вимогам пункту 29 розділу 4 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232, під час звільнення йому наказано здати інвентарне майно мішок спальний та килим спальний польовий ізоляційний, відповідне майно списано і забрано із власності, грошову компенсацію за видане, однак протиправно забране інвентарне майно не нараховано.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

У наданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на те, що згідно з розпорядженням командування військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2022 № 502/7/2/4/581, відповідно до абзацу 9 пункту 29 розділу V Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232, при звільненні військовослужбовців з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період вони вибувають з майном особистого користування, речі, які ними не були отримані з будь-яких причин за період служби, під час звільнення не видаються, інвентарні речі здаються на речовий склад військової частини. Враховуючи положення абзаців 9, 10 пункту 29 розділу V Інструкції № 232, виплата грошової компенсації позивачу при звільненні з військової служби не здійснювалась, довідка про вартість речового майна, що належало до видачі, не складалась, а отримані при проходженні військової служби інвентарні речі позивач здав старшині свого підрозділу.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/5936/23, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 на підставі наказу військового комісара ПОТЦК та СП (по стройовій частині) від 25.02.2022 № 33 на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» з 25.02.2022 був зарахований до списків особового складу ПОТЦК та СП, на всі види забезпечення та призначений головним сержантом командиром з відділення охорони 4 взводу охорони роти охорони ПОТЦК та СП /а.с. 24/.

Наказом начальника ПОТЦК та СП від 13.04.2023 № 103 молодшого сержанта ОСОБА_1 , старшого стрільця відділення охорони 4 взводу охорони роти охорони ПОТЦК та СП, звільненого наказом начальника ПОТЦК та СП (по особовому складу) № 14-РС від 07.04.2023 у запас відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я) вирішено вважати таким, що справи та посаду здав, з 13.04.2023 виключено зі списків особового складу ПОТЦК та СП, знято зі всіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до Полтавського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки /а.с. 25/.

Вказаним наказом передбачено остаточний розрахунок, виплату компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік.

13.04.2023 позивач звернувся із рапортом від 07.04.2023 про виплату, зокрема, грошової компенсації за неотримане речове майно, одноразової грошової допомоги у разі звільнення /а.с. 8/.

На цьому на рапорті проставлено резолюцію «Грошова компенсація за неотримане речове майно не положено».

Наказом начальника ПОТЦК та СП від 24.04.2023 № 114 внесено зміни до наказу від 13.04.2023 № 103, доповнено пункт 2 абзацом щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби /а.с. 26/.

Не погодившись із бездіяльністю Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно та діями Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо забрання у ОСОБА_1 інвентарного майна виданого під час проходження військової служби, позивач звернувся до суду із позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей врегульовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII).

Відповідно до статті 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За змістом частини 2 статті 1-2 Закону № 2011-XII у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з абзацом другим пункту 1 статті 9-1 Закону № 2011-XII речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок №178).

За приписами пункту 2 Порядку № 178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.

Пункт 3 Порядку №178 визначає, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі:

звільнення з військової служби;

загибелі (смерті) військовослужбовця;

переведення військовослужбовця до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Пунктом 5 Порядку №178 передбачено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 р. за № 768/28898, затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (далі Інструкція № 232).

Пунктом 4 розділу І Інструкції № 232 передбачено, що речове майно за цільовим призначенням поділяється на майно поточного забезпечення, майно фонду зборів і майно непорушних запасів, а за використанням - на майно особистого користування та інвентарне майно.

Майно особистого користування - це предмети військової форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у власне користування військовослужбовців.

Інвентарне майно - це предмети військової форми одягу, взуття, спорядження, технічні засоби речової служби, обладнання, намети, брезенти, контейнери та інше устаткування, яке є власністю Міністерства оборони України та яким забезпечуються військовослужбовці за потреби у мирний час та особливий період.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ «Порядок забезпечення військовослужбовців Збройних Сил речовим майном особистого користування в мирний час та особливий період» Інструкції №232, військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно". Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Особливості речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил в особливий період регламентовані розділом V Інструкції № 232.

Відповідно до пункту 1 розділу V Інструкції № 232 основною метою речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил в особливий період є створення умов, що сприяють успішному веденню військами (силами) бойових дій та виконанню інших завдань особливого періоду.

Згідно з пунктом 8 розділу V Інструкції № 232 з уведенням воєнного часу військові частини і установи Збройних Сил переходять на забезпечення речовим майном з норм мирного часу на норми воєнного часу. Наявне речове майно і технічні засоби речової служби, які перебувають на поточному забезпеченні (отримані у мирний час), за винятком непридатного майна, використовуються на забезпечення потреб військ (сил). Строки носіння предметів у тилу обчислюються за нормами воєнного часу з дня їх видачі.

Згідно з пунктом 28 розділу V Інструкції № 232 військовослужбовці, призвані на військову службу за мобілізацією, забезпечуються речовим майном за нормами забезпечення на особливий період.

Під час переведення військових частин на штати воєнного часу із введенням режиму воєнного стану дія норм забезпечення повсякденної форми одягу, військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, призупиняється.

Військовослужбовці строкової служби в особливий період забезпечуються за Нормами мирного часу.

Пунктом 29 розділу V Інструкції № 232 встановлено, що особи офіцерського, сержантського та старшинського складу за контрактом речовим майном забезпечуються за відповідними нормами забезпечення. Право на отримання речового майна мають:

офіцери - одночасно з присвоєнням їм першого офіцерського звання;

особи офіцерського, сержантського та старшинського складу, які перебували в запасі і зараховані на військову службу встановленим порядком, набувають права на одержання речового майна в день прийняття їх на військову службу. Видача речового майна цим військовослужбовцям проводиться після прибуття їх на місце проходження служби. Предмети речового майна, одержані ними до звільнення в запас, при цьому не зараховуються. Військовослужбовці забезпечуються за нормами забезпечення в особливий період.

У разі звільнення військовослужбовців з військової служби у запас або відставку в особливий період, у їх власність дозволяється залишати видані предмети речового майна особистого користування та інвентарне майно, вказані у відповідних примітках до Норм забезпечення. Інше інвентарне майно здається на речовий склад військової частини.

У разі звільнення військовослужбовців з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, за призовом осіб офіцерського складу предмети речового майна особистого користування, які не були отримані за період проходження служби, не видаються.

На майно, яке вибуває зі звільненими, виписується атестат. Предмети речового майна переходять у їх власність.

Відповідно до примітки № 12 до Норми № 1 забезпечення предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (бойовий єдиний комплект (БЄК)), затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232, у разі звільнення з військової служби в запас або відставку в особливий період військовослужбовцям залишається у їх власність таке інвентарне майно: костюм вітровологозахисний демісезонний або пончо, бахіли утеплені, чоботи гумові, сумка транспортна індивідуальна, мішок спальний, килим спальний польовий ізоляційний, сидіння польове ізоляційне, чохол до фляги індивідуальної польової, фляга індивідуальна польова та окуляри захисні балістичні.

Згідно з пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Наведені правові норми дають підстави для висновку, що військовослужбовцям гарантується грошова компенсація за неотримане речове майно у разі звільнення з військової служби. Отже, військовослужбовці, обтяжені під час проходження військової служби власними витратами на придбання речового майна, мають правомірні очікування на отримання його грошової компенсації.

Так, за приписами пункту 4 розділу ІІІ Інструкції № 232 військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, мають право за бажанням отримати або речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього. У свою чергу пунктом 29 розділу V Інструкції № 232 визначено, що у разі звільнення військовослужбовців з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, за призовом осіб офіцерського складу предмети речового майна особистого користування, які не були отримані за період проходження служби, не видаються.

Аналіз змісту вказаних положень свідчить, що норма пункту 29 розділу V Інструкції № 232 не суперечить праву військовослужбовця на отримання компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі, яке передбачено Порядком № 178, натомість встановлює лише неможливість видачі предметів речового майна особистого користування, які не були отримані за період проходження служби, у разі звільнення військовослужбовців з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період.

За наведених обставин суд відхиляє доводи відповідача про те, що пункт 29 розділу V Інструкції № 232 виключає необхідність виплати грошової компенсації неотриманого речового майна та складання довідки про вартість речового майна, що належало до видачі.

Суд зазначає, що позивач, звільнений у запас з військової служби, має право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, оскільки відповідає вимогам, встановленим пунктами 2 та 3 Порядку № 178.

Однак, як встановлено судом, на момент виключення позивача зі списків особового складу, відповідач не здійснив нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно. Нарахування та виплата наведеної суми не було здійснено і на звернення позивача із рапортом. Довідку про вартість речового майна, що належало позивачу до видачі, не складено.

При цьому суд звертає увагу на те, що перелік предметів речового майна, яким був забезпечений молодший сержант ОСОБА_1 у Полтавському ОТЦК та СП /а.с. 28/, включає не весь перелік речового майна, яке підлягало видачі відповідно до Норми № 1 забезпечення предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (бойовий єдиний комплект (БЄК)), затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232.

Суд бере до уваги, що відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005), якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у рішенні від 10.03.2011 у справі "Сук проти України", держава може ввести, призупинити або припинити виплати працівникам з державного бюджету, внісши відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні виплати є чинною, а передбачені умови дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

За позицією Європейського суду з прав людини у справі van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Відтак, якщо держава задекларувала певні правила проведення розрахунку при звільненні військовослужбовця, то вона зобов`язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

Враховуючи встановлені судом обставини та норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, що полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

За наведених обставин з метою належного та ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно та зобов`язати Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за все неотримане речове майно, на яке він набув право під час проходження військової служби.

Отже, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо забрання у ОСОБА_1 інвентарного майна, виданого під час проходження військової служби та зобов`язання Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за видане однак у подальшому забране інвентарне майно, суд зазначає таке.

Із положень пункту 4 розділу І Інструкції № 232 слідує, що речове майно за використанням поділяється на майно особистого користування (предмети військової форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у власне користування військовослужбовців) та інвентарне майно (предмети військової форми одягу, взуття, спорядження, технічні засоби речової служби, обладнання, намети, брезенти, контейнери та інше устаткування, яке є власністю Міністерства оборони України та яким забезпечуються військовослужбовці за потреби у мирний час та особливий період). Системний аналіз положень Інструкції № 232 свідчить, що лише перший вид майна, у разі його неотримання, підлягає грошовій компенсації.

Пункт 29 розділу V Інструкції № 232 передбачає, що у разі звільнення військовослужбовців з військової служби у запас або відставку в особливий період, у їх власність дозволяється залишати видані предмети речового майна особистого користування та інвентарне майно, вказані у відповідних примітках до Норм забезпечення. Інше інвентарне майно здається на речовий склад військової частини.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем 22.03.2022 отримано інвентарне майно спальний мішок 1 шт. та спальний килим 1 шт., що відображено у роздавальній (здавальній) відомості від 22.03.2022 /а.с. 29 30/.

В силу положень примітки № 12 до Норми № 1 забезпечення предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (бойовий єдиний комплект (БЄК)), затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232, таке інвентарне майно дозволено залишити у власність військовослужбовцю у разі звільнення з військової служби в запас або відставку в особливий період.

Доказів примусового вилучення відповідачем зазначених предметів інвентарного майна у позивача, як і звернень позивача щодо залишення їх у власності матеріали справи не містять.

При цьому у нормі пункту 29 розділу V Інструкції № 232 щодо залишення у власності військовослужбовця виданих предметів речового майна особистого користування та інвентарного майно, які вказані у відповідних примітках до Норм забезпечення, вжито слово «дозволяється», тобто дається згода, дозвіл, право на здійснення таких дій, використання яких залежить від волевиявлення особи.

Відтак судом не встановлено протиправних дій відповідача щодо забрання у ОСОБА_1 інвентарного майна.

При цьому суд повторює, що грошова компенсація інвентарного майна законодавством не передбачена.

Таким чином позовні вимоги про визнання протиправними дій Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо забрання у ОСОБА_1 інвентарного майна, виданого під час проходження військової служби та зобов`язання Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за видане однак у подальшому забране інвентарне майно, задоволенню не підлягають.

Отже, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1073,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ( вул. Шевченка, буд. 78 А, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно.

Зобов`язати Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за все неотримане речове майно, на яке він набув право під час проходження військової служби.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол