Справа № 440/10901/23
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/10901/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області , в якій просила:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 09.02.2023 № 32 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01.05.2023 за № 32;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до ОСОБА_1 страхового стажу періоди роботи з 03.03.1992 по 12.10.1992 року та з 13.10.1992 по 01.06.1994 у колгоспі Перемога та з 01.09.2002 по 31.12.2002 у ПП ОСОБА_2 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 06.10.1982;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 19.01.2023 згідно поданої заяви про призначення пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області прийнято рішення від 09.02.2023 № 32 про відмову у призначенні пенсії, після чого позивач повторно звернулася із заявою про призначення пенсії, за наслідками розгляду якої рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01.05.2023 за № 32 також відмовлено у призначенні пенсії. Підставою для відмови у призначенні пенсії відповідно до вказаних рішень послугувало не зарахування до страхового стажу позивача періоду трудової діяльності з 03.03.1992 по 12.10.1992, з 13.10.2022 по 01.06.1994 з огляду на відсутність інформації про вироблені мінімуми трудової участі у колгоспі, реорганізацію колгоспу, а також періоду з 01.09.2002 по 25.10.2005, оскільки у наказі на прийняття зроблено виправлення. Позивач вважає такі рішення протиправними, вказуючи, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, і лише в разі її відсутності, відсутності в трудовій книжці відповідних записів або в разі якщо в ній містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи для підтвердження трудового стажу враховуються інші документи, які містять відомості про періоди роботи, а трудова книжка позивача містить записи про періоди роботи позивача у колгоспі з 03.03.1992 по 12.10.1992 та з 13.10.2022 по 01.06.1994. Також трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

У відзиві на позовну заяву /а.с. 39 42/ представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що до страхового стажу не зараховано період роботи позивача з 01.09.2002 по 25.10.2005 у зв`язку з виправленнями у трудовій книжці (записи 25 26), страховий стаж частково зараховано з 01.01.2003 за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу, а також не зараховано період з 03.03.1992 по 12.10.1992, з 13.10.1992 по 01.06.1994, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум трудової діяльності в колгоспному господарстві, фактично відпрацьовані трудодні та реорганізацію колгоспу, підтверджуючі довідки відповідно до Порядку № 637 про вироблені вихододні та встановлений мінімум позивачем не надано. За наведених обставин Управлінням відмовлено позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у відзиві на позовну заяву /а.с. 56 58/ також позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, вказуючи, що основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, в яку, зокрема, вносяться відомості про трудову участь колгоспника в громадському господарстві: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання, у випадку відсутності трудової книжки колгоспника, або в разі відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарств, в якому набуто стаж, відтак до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 03.03.1992 по 12.10.1992 та з 13.10.1992 по 01.06.1994 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 06.10.1982, оскільки відсутня інформація про встановлені та вироблені мінімуми трудової участі в колгоспі та реорганізацію колгоспу або підтверджуюча довідка з відповідних питань. Також до страхового стажу не враховано період з 01.09.2002 по 25.10.2005, оскільки в наказі на прийняття зроблено виправлення. Отже, Управлінням винесено рішення про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного стажу 30 років.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 02.10.2023 витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області належним чином засвідчені копії заяв ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) про призначення пенсії від 02.02.2023 та від 24.04.2023, усіх доданих до них документів.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 є громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта останньої № НОМЕР_3 /а.с. 5/.

02.02.2023 ОСОБА_1 звернулася до Управління ПФУ в м. Кременчуці із заявою за призначенням/перерахунком пенсії від 02.02.2023 щодо призначення пенсії за віком /а.с. 83/.

До заяви додано, зокрема: трудову книжку НОМЕР_1 /а.с. 87 92/, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища /а.с. 93/, свідоцтво про шлюб /а.с. 95/, довідку про реєстрацію місця проживання особи № 1483 від 26.01.2021 /а.с. 95/, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця /а.с. 96/, диплом НОМЕР_4 /а.с. 97/, диплом № НОМЕР_5 /а.с. 98/.

Вказана заява з документами прийнята Управлінням 02.02.2023 і зареєстрована за № 779/94, про що свідчить розписка-повідомлення /а.с. 84/.

Заяву ОСОБА_1 від 02.02.2023 за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, яким прийнято рішення від 09.02.2023 № 32 /а.с. 102/.

Зазначеним рішенням відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні вказано, що необхідний страховий стаж становить 30 років, страховий стаж ОСОБА_1 становить 29 років 8 місяців 15 днів. До страхового стажу не зараховано:

- періоди роботи в колгоспі «Перемога» з 03.03.1992 по 12.10.1992, з 13.10.1992 по 01.06.1994, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум трудової участі в колгоспному господарстві, фактично відпрацьовані вихододні та реорганізацію колгоспу;

- період роботи з 01.09.2002 по 31.12.2002 у зв`язку з виправленнями у трудовій книжці. Стаж частково зараховано з 01.01.2003 за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу.

24.04.2023 ОСОБА_1 повторно звернулася до Управління ПФУ в м. Кременчуці із заявою за призначенням/перерахунком пенсії від 24.04.2023 щодо призначення пенсії за віком /а.с. 85/, до якої додано ті ж документи, що і до заяви від 02.02.2023, а також додатково архівну довідку від 11.04.2023 № 05-10/50 /а.с. 101/.

Вказана заява з документами прийнята Управлінням 24.04.2023 і зареєстрована за № 2586/238, про що свідчить розписка-повідомлення /а.с. 86/.

Заяву ОСОБА_1 від 24.04.2023 за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, яким прийнято рішення від 01.05.2023 № 32 /а.с. 104/.

Зазначеним рішенням відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні вказано, що необхідний страховий стаж становить 30 років, страховий стаж ОСОБА_1 становить 28 років 7 місяців 11 днів. До страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності з 03.03.1992 по 12.10.1992, з 13.10.1992 по 01.06.1994 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 06.10.1982, оскільки відсутня інформація про встановлені та вироблені мінімуми трудової участі в колгоспі та реорганізацію колгоспу; період з 01.09.2002 по 25.10.2005, оскільки в наказі на прийняття зроблено виправлення.

Позивач, вважаючи протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 09.02.2023 № 32 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01.05.2023 за № 32, звернулася до суду з позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За змістом частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (п. 1).

В силу приписів частини 1 статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

За приписами частини 4 статті 26 Закону №1058-IV наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частин 1, 4 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Законом №1058-IV діяв Закон України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Статтею 56 Закону №1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру її тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (частини 1, 2).

Згідно з пунктом а) частини 3 статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом пунктів 1 - 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Системний аналіз викладених вище правових норм свідчить про те, що право на призначення пенсії за віком з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 30 років.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності Законом №1058-IV, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, інші документи необхідні для підтвердження трудового стажу лише за відсутності трудової книжки або у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 досягла віку 60 років ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 09.02.2023 № 32 та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01.05.2023 за № 32 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

Обидва рішення містять посилання на те, що до страхового стажу позивача не зараховано:

1) періоди роботи в колгоспі «Перемога» з 03.03.1992 по 12.10.1992, з 13.10.1992 по 01.06.1994, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум трудової участі в колгоспному господарстві, фактично відпрацьовані вихододні та реорганізацію колгоспу;

2) період роботи з 01.09.2002 по 31.12.2002 у зв`язку з виправленнями у трудовій книжці.

Надаючи правову оцінку рішенням, які є предметом спору у справі, суд виходить з таких міркувань.

Із трудової книжки ОСОБА_1 (попередні прізвища ОСОБА_3 , Максимова) НОМЕР_1 /а.с. 87 92/ слідує, що з 03.03.1992 позивач була прийнята за переведенням із Птахофабрики «Росія» у фірмовий комплекс колгоспу «Перемога» буфетчиком 3-го розряду (наказ № 8 від 3.03.1992), а 12.10.1992 звільнена з роботи за власним бажанням, ст. 38 КЗпП УРСР (наказ № 14 від 12.10.1992); 13.10.1992 позивач була прийнята на роботу продавцем у торговий комплекс колгоспу «Перемога» (наказ № 12 від 13.10.1992), звільнена 01.06.1994 за власним бажанням, ст. 38 КЗпП УРСР (наказ № 33 від 01.06.1994).

Відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969 і затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року). Із прийняттям ВР України 14 листопада 1992 року Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» Примірний статут колгоспу припинив функціонування як нормативноправовий акт.

Отже, Примірним статутом колгоспників передбачалась можливість як прийняття осіб у члени колгоспу, так і залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників, які не були членами колгоспу.

Доказів прийняття позивача у члени колгоспу «Перемога» відповідачами не надано.

Відтак суд виходить з того, що позивач у періоди з 03.03.1992 по 12.10.1992 та з 13.10.1992 по 01.06.1994 виконувала роботу у колгоспі «Перемога» на підставі трудового договору, тому в силу вимог статті 56 Закону №1788-XII такі періоди трудової діяльності підлягали зарахуванню до стажу роботи позивача, а згідно із частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV і до страхового стажу.

Суд наголошує, що частина 1 статті 56 Закону №1788-XII розрізняє види робіт, які зараховуються до стажу роботи, а саме: 1) робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання; 2) робота, виконувана на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру її тривалості роботи і тривалості перерв.

Відтак вимоги Закону №1788-XII про те, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю, стосуються стажу роботи саме на підставі членства в кооперативі.

Постанова Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 «Про трудові книжки колгоспників», якою затверджено Основні положення про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників (далі Основні положення) , також врегульовувала трудову діяльність саме членів колгоспів.

Так, пункт 2 Основних положень передбачав, що трудові книжки ведуться на усіх членів колгоспу з моменту їх прийняття у члени колгоспу.

Зважаючи на те, що відповідачами не надано доказів того, що позивач була прийнята у члени колгоспу «Перемога» та виконувала роботу саме на підставі членства у колгоспі, а відтак повинна мати трудову книжку колгоспника із відомостями про встановлений мінімум трудової участі в колгоспному господарстві та фактично відпрацьовані вихододні, суд відхиляє доводи відповідачів, що позивачем не підтверджено стаж роботи з 03.03.1992 по 12.10.1992 та з 13.10.1992 по 01.06.1994.

Суд наголошує, що трудова книжка ОСОБА_1 НОМЕР_1 містить належним чином оформлені записи, які свідчать про трудову діяльність позивача у колгоспі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у період з 03.03.1992 по 12.10.1992 - буфетчиком 3-го розряду, а з 13.10.1992 по 01.06.1994 продавцем, а тому суд вважає необґрунтованими твердження відповідачів на необхідність подання позивачем підтверджуючих довідок відповідно до Порядку № 637. Посилання відповідачів на відсутність інформації про реорганізацію колгоспу суд також оцінює критично, оскільки ані положення Порядку № 637, ані пункт 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, який визначає перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, не покладає обов`язок на особу надавати органу Пенсійного фонду відомості про реорганізацію підприємств, установ та організацій - роботодавців.

Стосовно періоду роботи позивача з 01.09.2002 по 31.12.2002, у зарахуванні якого до страхового стажу відповідачами відмовлено у зв`язку з виправленнями у трудовій книжці, суд зазначає, що у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 наявні записи № 25 від 01.09.2002 про прийняття позивача на роботу до підприємця ОСОБА_2 продавцем за трудовим договором від 01.09.2002 № 3463 та № 26 від 25.10.2005 про звільнення з роботи за власним бажанням згідно зі ст. 38 КЗпП України. Вказані записи засвідчені провідним спеціалістом ОСОБА_4 та печаткою підприємця.

Із копії трудової книжки суд не вбачає однозначних виправлень у записах № 25, 26 трудової книжки позивача.

При цьому суд звертає увагу на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області у рішенні від 09.02.2023 № 32 не конкретизовано, які саме відомості у трудовій книжці позивача виправлено, а Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області у рішенні від 01.05.2023 № 32 вказано про виправлення у наказі на прийняття, що суд оцінює критично, оскільки запис № 25 від 01.09.2002 у трудовій книжці свідчить про прийняття позивача на роботу за трудовим договором без зазначення наказу на прийняття.

Крім того, суд враховує, що Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, у випадку порушення порядку ведення трудової книжки, не передбачає настання негативних наслідків чи відповідальності для особи, щодо якої вона складена.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Таким чином законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Отже, суд приходить до висновку, що період роботи позивача з 01.09.2002 по 31.12.2002 належним чином підтверджений записами трудової книжки та підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи, покладені в обґрунтування спірних рішень про відмову у призначенні пенсії позивачу, не є належною підставою для відмови у призначенні пенсії.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 09.02.2023 № 32 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01.05.2023 за № 32 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії є необґрунтованими, тому підлягають визнанню протиправними та скасуванню, а позовні вимоги у цій частині задоволенню.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд виходить з такого.

Із змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 09.02.2023 № 32 слідує, що пенсійним органом підтверджено наявність у позивача страхового стажу 29 років 8 місяців 15 днів, відтак з урахуванням періодів трудової діяльності позивача, які безпідставно не враховані відповідачем, страховий стаж позивача складає більше 30 років та є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивач досягла пенсійного віку 60 років ІНФОРМАЦІЯ_2 , а із заявою про призначення пенсії первинно звернулася 02.02.2023, тобто не пізніше трьох місяців з дня особою пенсійного вікує, тому пенсія за віком має їй бути призначена з 19.01.2023.

З огляду на викладене, зважаючи на те, в ході розгляду справи підтверджено право позивача на призначення пенсії за віком, суд, з метою захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 03.03.1992 по 12.10.1992 року та з 13.10.1992 по 01.06.1994 у колгоспі Перемога та з 01.09.2002 по 31.12.2002 у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 06.10.1982 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 19.01.2023.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 2147,20 грн .

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судові витрати позивача зі сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 3, 132, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, буд. 23,м. Черкаси, Черкаська область, 18002, ) , Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області ( вул. О.Ольжича, буд. 7,м. Житомир, Житомирська область, 10003, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 09.02.2023 № 32.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01.05.2023 за № 32.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 03.03.1992 по 12.10.1992 року та з 13.10.1992 по 01.06.1994 у колгоспі Перемога та з 01.09.2002 по 31.12.2002 у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 06.10.1982 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 19.01.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол