Справа № 727/7828/23
Суддя: Бойко М. Є.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/7828/23
Провадження № 2-а/727/77/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

30 жовтня 2023 року

Шевченківський районний суд міста Чернівці у складі:

головуючої судді - Бойко М.Є.,

за участю:

секретаря судових засідань - Васківчук В.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Александрова О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Чернівці, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Чернівецькій області про скасування постанови серії БАД №136745 від 06.07.2023 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, визнання протиправними дій поліцейського щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення,

встановив:

14.07.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з адміністративним позовом до ГУНП в Чернівецькій області, в якому просить визнати протиправними дії щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та скасувати постанову поліцейського СРПП ВП №6 (м. Новоселиця) ЧРУП Слєпцова Р.О. серії БАД №136745 від 06.07.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн., а також закрити справу про адміністративне правопорушення

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він 06.07.2023 року не порушував жодних правил дорожнього руху, докази керування ним автомобілем відсутні, а оскаржувана постанова винесена всупереч вимогам законодавства України, що регулюють відносини в сфері дорожнього руху, без всебічного та повного з`ясування всіх обставин справи, які потрібні для її об`єктивного розгляду , а тому є неправомірною та підлягає скасуванню.

Так, у фабулі постанови БАД №136745 не зазначено ні прізвище водія, ні номерний знак та марку автомобіля , якому він нібито не надав перевагу в русі.

Крім того, справу розглянуто з порушенням вимог ст. 276 КУпАП, оскільки правопорушення мало місце за адресою с. Грозинці, по вул. Центральній, а постанову від 06.07.2023 року винесено по вул. 28 червня, 7 А, м. Новоселиця. Поліцейським не роз`яснено йому права та обов`язки, відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи за його місцем проживання та у праві користуватися юридичною допомогою адвоката, не запропоновано надати свої письмові пояснення . Оскаржувана постанова також не містить даних про технічний засіб, яким здійснювалась відеофікасація адміністративного правопорушення, а на наявному відеозаписі відсутні дані про час та місце здійснення відео зйомки, про те, хто саме перебуває за кермом автомобіля, технічні характеристики пристроїв та фіксацію його усних пояснень, в зв`язку із чим такий доказ є недопустимим. Також до матеріалів справи не додано відео правопорушення та пояснення водія, якому він не надав перевагу в русі; відповідачем не зазначено яким чином регулюється дане перехрестя, наявність чи відсутність дорожніх знаків перед ним, якими можна визначити головну і другорядну дорогу. До того ж, зазначене у постанові порушення ним вимог п.2.1. ПДР передбачає відповідальність за ст. 126 КУпАП, а не за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 липня 2023 року відкрито спрощене провадження у даній справі з викликом сторін та призначено її до судового розгляду.

11.08.2023 року представник відповідача Волковська Н. подала до суду відзив на адміністративний позов, в якому просила повністю відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 . Зазначила, що 05.07.2023 року, близько 22:17 годині в с. Грозинці Чернівецького району Чернівецької області по вул. Центральній, поліцейським СРПП ВП №6 (м. Новоселиця) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області старшим сержантом поліції Слєпцовим Р.О., під час несення служби був виявлений транспортний засіб марки "Hyundai", д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач, та який, рухаючись другорядною дорогою (вул. Шевченка), не надав перевагу у русі службовому автомобілю поліцейських, чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР, відповідно до якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення було зафіксовано на відеореєстратор службового автомобіля. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення вказано вулицю Центральну у с. Грозинці,а отже, він відбувся в межах територіальної юрисдикції органу поліції, а саме: у відділенні поліції №6 (м. Новоселиця) ЧРУП ГУНП. Щодо твердження позивача про не зазначення в постанові даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, вказує, що недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою. Також, ОСОБА_1 не було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення підпункту "а" пункту 2.1 ПДР по ч.1 ст. 126 КУпАП, а тому правова кваліфікація вчиненого позивачем правопорушення за порушення п.16.11 ПДР є вірною.

У судовому засіданні 30.10.2023 року позивач ОСОБА_1 суду пояснив, що 06.07.2023 року він дійсно виїжджав з другорядної дороги, проте при цьому зупинився та пропустив автомобіль поліції, але поліцейські поїхали за ним та у подальшому склали постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, отримав він її поштою.

Представник позивача - адвокат Александров О.П. підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Особа, яка винесла постанову відносно позивача - ОСОБА_2 , будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив, що 05.07.2023 року він керував службовим автомобілем та рухався по головній дорозі в с. Грозинці, по вул. Центральна зі швидкістю 10-15 км/год. ОСОБА_1 , виїжджаючи з другорядної дороги, не надав його автомобілю дорогу, на відповідну вимогу поліцейських не зупинився, в зв`язку із чим останні почали його наздоганяти, а тому постанова відносно нього за ч. 2 ст. 122 КУпАП була винесена вже у відділенні поліції. Також вказав, що правопорушення, вчинене позивачем, зафіксоване на автоматичний відеореєстратор та на бодікамеру працівників поліції.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши письмові докази, долучені до позову та до відзиву на позов, переглянувши відеозаписи, долучені до справи в якості доказу відповідачем, суд прийшов до наступних висновків.

Предметом оскарження є постанова серії БАД №136745 від 06.07.2023 р., винесена поліцейським СРПП ВП №6 (м. Новоселиця) ЧРУП ГУНП відносно ОСОБА_1 .

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що екіпажем патрульної поліції було виявлено наступне порушення Правил дорожнього руху: водій ОСОБА_1 05.07.2023 року о 22:17 год. в с. Грозинці, по вул. Центральна, керуючи транспортним засобом "Hyundai", д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, порушив п.п.2.1 та 16.11 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. (за порушення вимог п.16.11 ПДР).

Від підпису та отримання копії постанови на місці вчинення правопорушення ОСОБА_3 відмовився, факту керування ним транспортним засобом не заперечував.

Отже, вищезазначеним відеозаписом спростовуються доводи позивача щодо відсутності доказів керування ним автомобілем 06.07.2023 року, даний факт не заперечувався ним і в судовому засіданні під час судового розгляду справи.

За змістом п.16.11 Правил дорожнього руху України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Визначення терміну «головна дорога» наведена в п. 1.10 ПДР.

Головна дорога - дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22 , 1.23.1 , 1.23.2 , 1.23.3 , 1.23.4 , 2.3 . Наявність на другорядній дорозі покриття безпосередньо перед перехрестям не прирівнює її за значенням до перехрещуваної.

Відповідно до п. 2.3 б ПДР водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в ст.251 КУпАП.

Так, за приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом переглянуто в судовому засіданні DVD-R диск з відеозаписами від 05.07.2023 року та встановлено, що о 22:17 год. 05.07.2023 року в с. Грозинці, по вул. Центральна, водій ОСОБА_1 ,керуючи транспортним засобом "Hyundai", д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, чим порушив п. 16.11 ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач під час судового засіданні не заперечував фактичні обставини відображені на вищевказаному відеозаписі. Також не заперечував, що транспортним засобом "Hyundai", д.н.з. НОМЕР_2 , FORD ESCAPE д.н. НОМЕР_3 керував саме він, але при цьому вказав, що правил дорожнього руху не порушував.

Дослідженням вказаного відеозапису судом встановлено, що позивач дійсно допустив порушення вимог п. 16.11 ПДР України, а саме на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не дав дорогу автомобілю патрульної поліції, який наближався до перехрестя по головній дорозі,хоча з урахуванням дорожньої обстановки, що склалася, мав для цього всі умови.

Отже, з наданого відповідачем відеозапису, який в розумінні положень названих положень КУпАП та КАС України є належним та допустимим доказом, вбачається вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке останнього притягнуто до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та спростовано аргументи позивача щодо відсутності у його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Щодо доводів позивача та його представника про недопустимість дослідженого судом відеозапису як доказу, оскільки у графі оскаржуваної постанови "до постанови додаються" не зазначено технічний засіб, яким було здійснено відеофіксацію, а також про те, що у фабулі постанови БАД №136745 не зазначено ні прізвище водія, ні номерний знак та марку автомобіля , якому він нібито не надав перевагу в русі, пояснення водія, якому він не надав перевагу в русі, а також яким чином регулюється дане перехрестя, наявність чи відсутність дорожніх знаків перед ним, якими можна визначити головну і другорядну дорогу та про те, що поліцейським не роз`яснено ОСОБА_1 права та обов`язки, відмовлено у клопотання про розгляд справи за його місцем проживання та у праві користуватися юридичною допомогою адвоката, не запропоновано надати свої письмові пояснення, постанову винесено не за місцем вчинення адміністративного правопорушення, слід зазначити наступне.

В силу частини першої статті 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Частинами першою та четвертою статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

За приписами статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обставини, які викладені в оскаржуваній постанові відповідача, повністю відповідають обставинам, які зафіксовані в наданих відповідачем до відзиву відеозаписах, що надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненного ОСОБА_1 правопорушення, оскільки на них зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи, а також безспірно підтверджують скоєння позивачем 05.07.2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Постановою Верховного Суду від 01.11.2022 у справі № 344/2995/15-к, суд зазначив, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Суд враховуючи аналогію права, застосовує правову позицію викладену в постанові ВС від 11.08.2022 у справі №446/838/21 (провадження №51-1308км22), згідно якої, оцінка сукупності доказів у кримінальному провадженні повинна надаватися з урахуванням достатності та взаємозв`язку всіх доказів. У разі неузгодженості між показаннями судам необхідно досліджувати ті докази, на яких безпосередньо зафіксована подія злочину (зокрема, на нагрудній камері працівників поліції), щоб підтвердити чи спростувати певні обставини вчинення кримінального правопорушення, які повідомляються учасниками кримінального провадження та які є достовірним джерелом доказів, що не ґрунтується на суб`єктивному сприйнятті особою певних обставин.

Враховуючи зазначене, твердження позивача про те, що він не порушував ПДР,постанова відносно нього винесена неправомірно не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході судового розгляду, не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються відтвореними в судовому засіданні відеозаписами з відео реєстратору та боді-камер поліцейських з місця події, які з врахуванням вищезазначеної позиції ВС є достовірним джерелом доказів, що не ґрунтується на суб`єктивному сприйнятті особою певних обставин, а тому до цих тверджень позивача суд ставиться критично і не бере їх до уваги.

Відповідно до частин першої статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені частиною другої статті 122 цього Кодексу.

У статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ 1 Інструкції № 1395).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395).

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

З дослідженого судом відеозапису вбачається, що після вчинення адміністративного правопорушення позивач на вимогу поліцейських не зупинився, продовжував свій рух, а томуоскаржувану постанову винесено у відділенні поліції №6 (м. Новоселиця) ЧРУП ГУНП, по вул. Центральній у с. Грозинці, яке також розташовано у межах територіальної юрисдикції органу поліції. Отже, протилежні аргументи позивача суд до уваги також не приймає.

Згідно чинного законодавства до повноважень та обов`язків поліцейського патрульної поліції не входить надавати юридичний захист та забезпечувати адвокатом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності. Законодавством не визнана обов`язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення та реалізація цього права позивачем не пов`язана з обов`язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця у галузі права.

Поліцейський згідно із законодавством лише ознайомлює особу із її правами, однак, виключно правопорушник вирішує, чи скористається він своїми правами і в який спосіб.

При цьому, положення ст. ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не поширюються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Враховуючи зазначене, викладені у позові обставини щодо порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення є неспроможними.

Отже, за встановлених обставин, суд доходить висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно спірної постанови та відсутність підстав для задоволення заявленого позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд, в силу вимог ст. 94 КАС України, покладає на позивача понесені ним судові витрати.

Виходячи з наведеного та, керуючись ст. 6, 9, 12, 132, 134, 139, 241-246, 250, 286, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 до ГУНП в Чернівецькій області про скасування постанови серії БАД №136745 від 06.07.2023 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, визнання протиправними дій поліцейського щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення за ч. 4 ст. 286 КАС може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 06.11.2023 року.

Суддя М. Є.Бойко