Справа № 260/117/23
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/117/23 пров. № А/857/11076/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Гудима Л.Я.,

за участі секретаря судового засідання Гриньків І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові за апеляційною скаргою Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року (суддя Скраль Т.В., м. Ужгород, повний текст рішення складено 05 червня 2023 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язати вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у січні 2023 року звернувся до суду з адміністративним позовом доМукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Військової частини НОМЕР_1 , в якому, з урахуванням уточнень від 07.02.2023, просив:визнати протиправними та незаконними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 по рапорту від 26.12.2022 р. щодо звільнення командира 3-го відділення 3-го взводу роти охорони ІІ відділу Мукачівського РТЦК та СП молодшого сержанта ОСОБА_1 ; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинити дії щодо винесення наказу про звільнення у відповідності до положення пп. "г" . п. 2. частини 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" зі змінами прийнятими Верховною радою України 19.09.2022 року, по рапорту командира 3-го відділення 3-го взводу роти охорони ІІ відділу Мукачівського РТЦК та СП молодшого сержанта ОСОБА_1 ; визнати протиправними та скасувати наказ № 14 від 13.01.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 про переміщення з роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_1 ; визнати протиправними та скасувати наказ № 9 від 14.01.2023 року про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є багатодітним батьком та має на утриманні трьох дітей віком до 18 років, що підтверджується посвідченням батьків багатодітної сім`ї. Звернувшись до відповідача з рапортами про звільнення з військової служби на підставі пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" протиправно отримував відмови у їх задоволенні.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не розгляду поданого ОСОБА_1 26 грудня 2022 року рапорту про звільнення з військової служби, відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Зобов`язано Мукачівський РТЦК та СП розглянути поданий ОСОБА_1 26 грудня 2022 року рапорт про звільнення з військової служби, відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з обґрунтуванням підстав прийняття рішення, про що повідомити військовослужбовця. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з ухваленим судовим рішення, його оскаржив відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 , який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що рапорт ОСОБА_1 від 26.12.2022 не відповідає вимогам щодо рапорту, зокрема документальне підтвердження обставин для звільнення, на які посилається позивач. Позицію суду першої інстанції щодо обов`язкової письмової відповіді керівника по суті рапорту вважає такою що не відповідає чинному законодавству. Вказує, що відповідно до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженій наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124, розділу 2.2 Розпорядчі документи, які видаються у Збройних Силах України зазначено вичерпний перелік розпорядчих документів, які видаються у Збройних Силах України і у переліку відсутня форма наказ про відмову у звільненні зі служби.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що у зв`язку з оголошенням мобілізації, 25 березня 2022 року Мукачівським РТЦК та СП призвано ОСОБА_1 для проходження військової служби.

26 грудня 2022 року ОСОБА_1 подав рапорт командиру роти охорони ІІ відділу Мукачівського РТЦК та СП, відповідно до якого просить клопотати перед вищестоячим командуванням звільнити його - молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира 3-го відділення 3-го взводу роти охорони ІІ відділу Мукачівського РТЦК та СП у зв`язку із сімейними обставинами, згідно з п.п. Г п.2 ч.4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" - наявність у військовослужбовця на утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років ( а.с.53).

На рапорті зроблена відмітка "працівником ЗСУ ОСОБА_2 ", "підстави відсутні", (а.с.53).

02 січня 2023 року позивач подав рапорт командиру третього взводу роти охорони ІІ відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 за яким просить клопотати перед вищестоячим командуванням долучити виписку з його особистого карткового рахунку, яка підтверджує факт утримання доньки ОСОБА_3 до його рапорту про звільнення від 26.12.2022 року.

На звороті рапорту відмітка головного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , що виписка по картці рахунку Приватбанку від 30.12.2022 року не є доказом утримання ОСОБА_4 ОСОБА_1 (а.с.54).

09 січня 2023 року позивач подав рапорт командиру третього взводу роти охорони ІІ відділу Мукачівського РТЦК та СП за яким просить клопотати перед вищестоячим командуванням у відповідності до положень п.п.Г п.2 ч.4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" звільнити за сімейними обставинами молодшого сержанта ОСОБА_1 ( а.с.55).

Відповіді по суті рапорту від 26 грудня 2022 року ОСОБА_1 не отримав.

13 січня 2023 року відповідно до наказу № 14 Мукачівського РТЦК та СП молодший сержант ОСОБА_1 зарахований у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 . З 14 січня 2023 року виключений із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та СПта всіх видів забезпечення. Підстава: Розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №1088/3/62 від 05.01.2023 року; витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 2-РС від 12.01.2023 року( а.с.88).

14 січня 2023 року ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення при ІНФОРМАЦІЯ_4 . Підстава: витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 2-РС від 12.01.2023 року, припис начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 23 від 13.01.2023 року, доповідь про прийом справ та посади (вх.№101 від 14.01.2023 року), (а.с.108.).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо неналежного розгляду поданого ним рапорту про звільнення з військової служби, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що у даній справі жодного рішення по розгляду даного рапорту, як і інших рапортів, що стосувалися звільнення позивача, відповідачем не було прийнято та до відома військовослужбовця не доведено.

Згідно частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, апеляційний суд переглядає судове рішення в частині позовних вимог які стосуються протиправності дій відповідача, що полягали у не розгляді Мукачівським РТЦК та СП рапорту позивача від 26 грудня 2022 року

Правове регулювання відносин між Державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).

Згідно з частиною 1 статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ч.6 ст.2 Закону №2232-ХІІ видами військової служби є, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (стаття 1 Закону України "Про оборону України").

Президентом України 24 лютого 2022 року прийнято Указ №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Відповідно до пункту 1 Указу №64/2022 воєнний стан діє з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який Указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, від 22 квітня 2022 року №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 року №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023 було продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб та з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб відповідно.

На затвердження даних указів Верховною Радою України прийнято відповідні закони.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Законом України "Про внесення зміни до статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо додаткової підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану" від 20.09.2022 №2599-IX (що набрав чинності з 01 жовтня 2022 року) було внесено зміни до ст. 26 Закону №2232-XII.

Так, відповідно до таких змін, пп. "Г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232, що передбачає звільнення військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), доповнено абзацом такого змісту: "перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років".

Отже, з 01 жовтня 2022 року право на звільнення з військової служби в умовах воєнного стану мають також військовослужбовці, що призвані під час мобілізації, на утриманні яких перебуває троє і більше дітей віком до 18 років.

Як встановлено матеріалами справи, на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 разом з дружиною виховували 3-х дітей віком до 18 років, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_2 від 20.11.2013, виданим Управлінням соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації.

Відповідно до частини 7 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пункт 260 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затв. Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 визначає, під час дії особливого періоду військовослужбовці звільняються з військової служби з підстав, визначених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 26-2 названого Закону.

Згідно з пунктом 2.1.6. Інструкції із діловодства ЗСУ затв. наказом Генерального штабу ЗСУ 07.04.2012 № 124 рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Згідно з пунктом 12.1 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

За пунктом 2 Розділу ХII Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців здійснюється: 2) під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

За пунктом 233 цього Положення № 1153/2008 визначено порядок звільнення, за яким військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

- підстави звільнення з військової служби;

- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно із абзацом 2 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яка затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Відповідно до абзацу 13 пункту 14.10 Розділу ХІV Інструкції №170 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до п.5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом г пункту 1 частини четвертої, підпунктом ґ пункту 2 частини п`ятої, підпунктом г пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

З системного аналізу наведених норм слідує, що відповідна посадова особа військової частини, до повноважень якої належить звільнення військовослужбовця, за наявності правових підстав, за результатами розгляду рапорту та податних до нього документів повинна прийняти відповідний наказ про звільнення з військової служби, а за відсутності правових підстав для цього - відмовити у задоволенні рапорту з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови.

Апелянт покликається на те, що відповідно до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженій наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124, розділу 2.2 Розпорядчі документи, які видаються у Збройних Силах України зазначено вичерпний перелік розпорядчих документів, які видаються у Збройних Силах України і у переліку відсутня форма наказ про відмову у звільненні зі служби.

Колегія суддів вважає, що відповідач, розглянувши рапорт позивача про звільнення зі служби, не зобов`язаний приймати рішення про відмову у звільненні зі служби у формі наказу, однак зобов`язаний повідомити про прийняте рішення з належним обґрунтуванням підстав його прийняття.

Вищенаведене узгоджується із пунктом 117 Закону України "Про дисциплінарний статут Збройних Сил України", за яким пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Тобто, наслідком написання рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту.

Проте, у даній справі жодного рішення по розгляду рапорту що стосувалися звільнення позивача, відповідачем не було прийнято та до відома військовослужбовця не доведено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується, що має місце бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилась у не розгляді двох рапортів (від 26 грудня 2022 року та пов`язаного із ним рапорту від 02 січня 2023 року) та не наданні позивачеві відповіді.

Разом з тим, як вірно вказав суд першої інстанції, відповідно до норм чинного законодавства, прийняття рішення за рапортом належить до повноважень ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим суд не може перебирати на себе функцію державного органу та вирішувати по суті рапорт. Крім того, прийняттю рішення передує певна процедура, яка включає в себе, зокрема, прийняття та реєстрацію рапорту, доданих до нього документів; перевірку документів та відомостей необхідних для правильного розгляду рапорту. А відтак, позовна вимога про зобов`язання відповідача вчинити дії по винесенню наказу про звільнення виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягала задоволенню.

Колегія суддів погоджується, що з метою належного захисту прав позивача, слід зобов`язати відповідача Мукачівський РТЦК та СП розглянути подані ОСОБА_1 26 грудня 2022 року та 02 січня 2023 року рапорти по суті, з належним обґрунтуванням підстав прийняття рішення, про що повідомити військовослужбовця.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року в справі №260/117/23- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
Л. Я. Гудим
Повне судове рішення складено 06 листопада 2023 року