Справа № 260/2308/23
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 рокум. Ужгород№ 260/2308/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судових засідань Гавій Л.В.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання Ужгородської міської ради про закриття провадження у справі за позовом Керівника Ужгородської окружної прокуратури до Ужгородської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дукат-Ужгород", про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Ужгородської окружної прокуратури звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Ужгородської міської ради, третя особа ТОВ "Дукат-Ужгород", яким просить визнати незаконним та скасувати пункт 2.8 рішення Ужгородської міської ради "Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" № 855 від 30.08.2022 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що під час вивчення стану дотримання вимог земельного законодавства в частині правомірності розпорядження Ужгородською міською радою земельними ділянками на території міста Ужгород, Ужгородською окружною прокуратурою встановлено, що рішенням Ужгородської міської ради № 855 від 30.08.2022 року ТОВ "Дукат-Ужгород" надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0985 га для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель та споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії по Слов`янській набережній з подальшою передачею її в оренду.

На підставі спірного рішення розроблено проект із землеустрою та зареєстровано в Державному земельному кадастрі земельну ділянку за кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га як землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення з кодом цільового призначення 14.02 - для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії.

Разом з тим, як зазначає прокурор, вказане рішення Ужгородської міської ради прийнято всупереч вимогам земельного та містобудівного законодавства України, у зв`язку з чим воно підлягає визнанню незаконним, зокрема, з тих підстав, що дозвіл на відведення земельної ділянки надано за рахунок території, на якій згідно генерального плану міста Ужгорода, будівництво об`єктів передачі електричної та теплової енергії не передбачено, а вказана територія згідно функціонального призначення частково відноситься до багатоквартирної забудови та запроектованої дорожньої розв`язки, що є землями загального користування.

Аналогічно, не відповідає генеральному плану міста і вже сформована земельна ділянка за кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га, розміри та конфігурація якої повністю відповідають земельній ділянці, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення якої надано оспорюваним рішенням.

Крім того, рішенням Ужгородської міської ради № 349 від 03.08.2021 року затверджено містобудівну документацію "Детальний план території, обмеженої Слов`янською набережною, Боздоським парком та річкою Уж", згідно графічної частини якого - сформована земельна ділянка відноситься частково до земель дорожньої розв`язки та території благоустрою кварталу багатоквартирних житлових будинків.

Таким чином, розміщення на цій земельній ділянці нових об`єктів передачі електричної та теплової енергії не передбачене ні генеральним планом міста, детальним планом території, а тому надання дозволу на їх розміщення без внесення і затвердження змін до містобудівної документації суперечить чинному законодавству України.

Ухвалою судді від 11.04.2023 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, в зв`язку з чим, призначено підготовче судове засідання.

01.05.2023 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, зі змісту якого вважає вимоги позовної заяви безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що лише після розроблення проекту землеустрою, встановлення меж ділянки в натурі та погодження і затвердження документації із землеустрою відповідно до приписів статті 30 Закону України "Про землеустрій" відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування при розгляді такого проекту може прийти висновків про наявність на ній об`єктів нерухомого майна та ймовірного режиму використання такої ділянки. Крім того, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови. Відповідно, в даному випадку не встановлено визначених підстав для відмови ТОВ "Дукат-Ужгород" у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не покладає на орган місцевого самоврядування обов`язку (не є підставою для виникнення зобов`язання перед особою, яка розробила проект землеустрою) щодо надання цієї земельної ділянки у власність чи користування.

Тобто, надання дозволу ТОВ "Дукат-Ужгород" на розробку проекту землеустрою не означає прийняття позитивного рішення щодо затвердження даного проекту.

18.09.2023 року представником Ужгородської міської ради до суду подано клопотання про закриття провадження у справі, оскільки, ТОВ "Дукат- Ужгород" зареєстровано право оренди на відповідну земельну ділянку, правовідносини у даній справі не відносяться до юрисдикції адміністративного суду, оскільки існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства. Тобто, з моменту затвердження проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки виник спір про цивільне право.

03.10.2023 року прокурором направлено до суду клопотання, яким просить задовільнити клопотання відповідача Ужгородської міської ради та закрити провадження у справі.

За наслідками розгляду вказаного клопотання в підготовчому судовому засіданні 04.10.2023 року, ухвалою суду від 04.10.2023 року витребувано в Ужгородської міської ради копії оригінали або належним чином засвідчені копії наступних документів: договору оренди землі, укладеного між Ужгородською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дукат-Ужгород", щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га; акти прийому-передачі земельної ділянки, складені на виконання договору оренди; інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га.

18.10.2023 року Ужгородською міською радою подано до суду витребувані докази.

Розглянувши клопотання Ужгородської міської ради про закриття провадження у справі, дослідивши необхідні для його розгляду матеріали адміністративної справи, суд констатує про наявність підстав для його задоволення та, як наслідок, закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Так, у справі, що розглядається, прокурор звернувся до суду з позовом до Ужгородської міської ради про скасування пункту 2.8 рішення Ужгородської міської ради "Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" № 855 від 30.08.2022 року в частині надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Дукат-Ужгород" дозволу на розробку проекту землеустрою для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель та споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії по Слов`янській набережній.

Разом з тим, 13.06.2023 року Ужгородською міською радою прийнято рішення № 1306 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок", пунктом 1.7 якого Товариству з обмеженою відповідальністю "Дукат-Ужгород" затверджено проект землеустрою земельної ділянки з кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії на Слов`янській набережній та передано її в оренду строком на 3 роки.

Клопотання про закриття провадження у справі мотивоване тим, що після затвердження Товариству з обмеженою відповідальністю "Дукат-Ужгород" проекту землеустрою та укладення між ним та міською радою Договору оренди, спір набув приватноправового характеру та не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, тому що дана справа має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

04.07.2023 року між Ужгородською міською радою (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дукат-Ужгород" (Орендар) укладено Договір оренди землі № 2421, предметом якого є надання в строкове платне користування земельної ділянки, кадастровий номер :24:001:0653.

Відповідачем надано до суду Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, відповідно до якого право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :24:001:0653 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за орендарем ТОВ "Дукат-Ужгород".

Таким чином, судом встановлено, що у третьої особи виникло речове право на земельну ділянку, кадастровий номер :24:001:0653.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що у цій справі виник спір про право, який стосується набутого третьою особою речового права користування земельною ділянкою з кадастровим номером :24:001:0653.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Водночас, за визначенням термінів, наведених у ч. 1 ст. 4 КАС України: адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1); публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2); суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 КАС України, адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ч.ч. 2-3, 16 ст. 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

У свою чергу, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикційної належності спору, предметом якого є оскарження рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання або відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Так, у постановах від 21.03.2018 року (справа № 536/233/16-ц), 24.04.2018 року (справа № 401/2400/16-ц), 30.05.2018 року (справа № 826/5737/16), 19.06.2018 року (справа № 922/864/17) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування, а відмова особі в наданні земельної ділянки, яка висловлена шляхом відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо її відведення, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність у неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки.

Проект відведення земельної ділянки не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом.

Якщо особа звертається до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.02.2021 року по справі №813/1009/17 також зазначено, що розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

Однак, якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речове право на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

У відповідності з ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Абзац четвертий частини дванадцятої статті 123 Земельного кодексу України передбачає, що рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як встановлено судом, 04.07.2023 року право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :24:001:0653 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за орендарем ТОВ "Дукат-Ужгород".

Отже, з моменту виникнення у третьої особи права на земельну ділянку істотно змінюється предмет спору, що впливає на предметну підсудність.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржений позивачем акт органу місцевого самоврядування про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, тобто рішення Ужгородської міської ради "Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" № 855 від 30.08.2022 року про надання ТОВ "Дукат-Ужгород" дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0985 га для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель та споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії по Слов`янській набережній з подальшою передачею її в оренду, був реалізований, вичерпав свою дію та став підставою для надання земельної ділянки в користування в установленому законом порядку.

Як було зазначено вище, відповідач рішенням від 13.06.2023 року № 2016-VIII затвердив проект землеустрою та надав Товариству з обмеженою відповідальністю "Дукат-Ужгород" в оренду терміном на 3 роки, земельну ділянку, кадастровий номер :24:001:0653, площею 0,0985 га для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії на Слов`янській набережній.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.02.2021 року по справі №813/1009/17, ухваленій у подібних правовідносинах, зазначено, що після такого рішення (затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки в оренду) предметом перевірки стали не законність дій суб`єкта владних повноважень у питаннях надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а фактично правильність формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї.

Велика Палата Верховного Суду вважала, що якщо під час розгляду справи фактично відбулася зміна предмета спору настільки, що дії чи рішення суб`єкта владних повноважень вичерпали свою управлінську владну функцію, трансформувалися і насправді набули іншої природи правовідносин, на які правила адміністративного судочинства не поширюються, то у такому випадку адміністративний суд повинен закрити провадження у справі і не вправі розглядати вимоги про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке вичерпало свою дію і по суті більше не порушує чиїхось прав чи свобод. У протилежному випадку судовий розгляд за правилами адміністративного судочинства вимог про визнання протиправним акта органу місцевого самоврядування про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки фактично призведе до порушення правил предметної юрисдикції та розгляду адміністративним судом спору про право цивільне, тобто спору, який вже має приватноправовий характер.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що вона не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Так, згідно п. 2 ч. 2 ст. 183 КАС України за результатами підготовчого засідання суд постановляє, в тому числі, ухвалу про закриття провадження у справі, та провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 183, 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у адміністративній справі за позовом Керівника Ужгородської окружної прокуратури (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Небесної Сотні, 6) до Ужгородської міської ради (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова, 3 ), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дукат-Ужгород" (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 2А ), про визнання протиправним та скасування рішення.

2. Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 КАС України та може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

СуддяС.І. Рейті