Справа № 152/1467/23
Суддя: Славінська Н. Л.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/1467/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 листопада 2023 року м. Шаргород

Справа №152/1467/23

Провадження №2-а/152/6/23

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з особливостями, встановленими ст.ст.268-271, 286 КАС України для розгляду термінових справ, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Котиги Сергія Сергійовича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів

1.Виклад позиції позивача.

17.10.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області із адміністративним позовом до інспектора СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Котиги С.С., Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В позові ОСОБА_1 просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ГБВ №255574 від 27.09.2023 року, що складена інспектором СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Котигою С.С. про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП і накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП; стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 536,80 грн. та на надану їй правничу допомогу в фіксованому розмірі в сумі 3000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що 07.10.2023 року вона отримала поштою від ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області примірник постанови ГБВ №255574 від 27.09.2023 року, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП, складену щодо неї інспектором СРПП ВП №2 Жмеринського РВП Котигою С.С. у справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП і накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн., а у разі його несплати впродовж 15 днів в подвійному розмірі в сумі 1700 грн. розмірі.

З постанови ГБВ №255574 від 27.09.2023 року вбачається, що 27.09.2023 року о 17 годині 32 хвилини позивач здійснила виклик на спецлінію «102» та повідомила про домашнє насильство, однак вказаного факту не було.

Крім того в примірнику постанови було зазначено, що вона відмовилася отримати другий примірник постанови, у зв`язку із чим їй надіслано вказаний примірник рекомендованим листом.

З зазначеною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною, оскільки повідомила в поліцію 27.09.2023 року про протиправні дії щодо неї доньки ОСОБА_2 , онуки ОСОБА_3 , чоловіка останньої ОСОБА_4 та їх дітей.

Так, вона є єдиним власником житлового будинку за АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності від 06.06.1992 року.

В належному їй будинку були зареєстровані і проживають сім`ї її доньки ОСОБА_2 та онуки ОСОБА_3 .

Спершу вона та сім`ї доньки і онуки жили за досягнутими домовленостями щодо використання будинку, присадибної ділянки, сплати за користування комунальними послугами.

У 2016 році вона зареєструвала у власному будинку також і свого сина ОСОБА_5 , який проживає з нею у меншій половині будинку, після чого донька та онука почали чинити щодо неї протиправні дії, між ними склалися неприязні відносини, які тривають досі.

Так донька та онука почали самовільно без її згоди замінювати елементи конструкції належного їй житлового будинку, обмежуючи її права як власника будинку.

Крім того, члени сім`ї доньки та онуки побили її та розбили належний їй мобільний телефон, що мало місце 20.08.2021 року; захопили частину належної їй земельної ділянки у 2022 році; зрізали дерева та самовільно викопали криницю; пошкодили телевізійний кабель та антену; без її дозволу забирають у неї дрова для обігріву половини будинку, в якій проживають; вирвали частину засаджених нею рослин помідорів у 2023 році; на її зауваження щоразу погрожують та застосовують фізичну силу.

Внаслідок протиправних дій щодо неї вона неодноразово зверталася в правоохоронні органи, але поліцією не проведено належних перевірок, натомість, щодо неї було складено постанову про адміністративне правопорушення за ст.183 КУпАП, яка скасована Шаргородським районним судом 05.07.2023 року у справі №152/851/23.

Оскільки належного реагування поліції не було, то вона 07.08.2023 року як власник будинку зняла членів сім`ї своїх доньки та онуки з реєстраційного обліку у належному їй будинку.

Після цього члени сімей її доньки та онуки відмовилися здійснювати оплату за використані ними комунальні послуги, зокрема, за спожиту електроенергію, у зв`язку із чим виник борг в сумі понад 2000 грн.

Вона самостійно оплатила заборгованість за спожиту електроенергію та 27.09.2023 року замовила і оплатила послугу з винесення лічильника з приміщення будинку, яким користується ОСОБА_3 , та відключення її сім`ї та сім`ї доньки ОСОБА_6 від споживання електроенергії.

Під час здійснення вказаних робіт працівники Шаргородської дільниці СО «Жмеринські ЕМ» роз`яснили ОСОБА_7 , що для того, щоб отримати в подальшому електроенергію до частини будинку, в якій проживає сім`я останньої, їй потрібно питати дозволу у власника будинку.

Під час здійснення робіт по виносу лічильника працівниками Жменринських ЕМ був присутній її адвокат ОСОБА_8 .

Після того, як адвокат ОСОБА_8 приблизно о 17 годині поїхав додому, ОСОБА_7 влаштувала сварку, погрожувала їй фізичною розправою, стукала у вікна і двері тієї половини будинку, в якій вона проживає, і кричала: «Відчини. Вийди і я тебе на цій площадці вб`ю!».

Як вона зрозуміла, причиною цьому стало від`єднання тієї половини будинку, в якій проживає ОСОБА_3 із своєю сім`єю, від постачання електроенергії.

Сусіди, до яких зверталася ОСОБА_3 з метою підключитися до постачання електроенергії, їй відмовили, у зв`язку із чим остання вчиняла протиправні дії щодо неї.

Оскільки наступала вечірня пора, то вона злякалася погроз онуки та членів її сім`ї та звернулася з повідомленням про протиправні дії щодо неї з боку онуки на лінію «102».

По прибуттю поліцейські відібрали пояснення лише від доньки, онуки та членів їх сімей, які перебувають з нею у неприязних відносинах та повідомили, що їм невідомо про факти вчинення протиправних дій, про причину виклику поліції, замість того, щоб опитати сторонніх осіб, зокрема, сусідів.

Натомість, поліцейським складено постанову за ст.183 КУпАП щодо неї, що суперечить вимогам ст.245 КУпАП про всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП передбачає виклик представника спеціальних служб, в тому числі, поліції, без будь-якої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується прямим умислом.

Разом з тим, у її діях відсутні як об`єктивна, так і суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Поліцейським при складанні постанови порушено вимоги ст.ст.2, 18, 31 ЗУ «Про Національну поліцію», вимоги ст.ст.251, 280 КУпАП, не зазначені жодні докази на підтвердження вчинення нею умисного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

З огляду на викладене, вважає, що наявні підстави для скасування оскаржуваної нею постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач 2 ГУНП у Вінницькій області, на її переконання, зобов`язаний відшкодувати їй витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу в фіксованій сумі 3000 грн., з огляду на те, що відповідач 1 інспектор СРПП ВП №2 Жмеринського РВП Котига С.С., котрий склав щодо неї незаконну постанову у справі про адміністративне правопорушення, є працівником відповідача 2.

При обґрунтуванні адміністративного позову позивач покликається на норми ст.ст.8, 19, 21, 55, 56, 124 Конституції України, ст.ст.2-5, 16, 19, 20-22, 25, 26, 72-77, 79, 122, 132, 134, 139, 159-161, 245 КАС України, ст.ст.7, 9, 183, 245, 251, 252, 258, 268, 271, 276, 278, 279, 283 КУпАП.

В судові засідання позивач ОСОБА_1 не прибула, але 02.11.2023 року подала додаткові пояснення, з яких, в сукупності вбачається, що внаслідок протиправних дій щодо неї її онуки ОСОБА_7 27.09.2023 року приблизно о 17 годині вона здійснила виклик поліції по мобільному телефону і почала приймати ліки. Оскільки поліцейські тривалий час не приїздили, то вона повторно телефонувала у поліцію. Коли поліцейський зателефонував на її мобільний телефон та повідомив, що знаходиться біля будинку, тільки тоді вона відкрила двері будинку та впустила поліцейського всередину, оскільки не розпізнала, що він стукав у двері. Вона розповідала поліцейському про те, як розвивалися події, натомість поліцейський її не слухав, не вірив її поясненням, а повірив поясненням її доньки та онуки, що останні не чинили проти неї протиправних дій, а також повідомив, що вона має сплатити штраф у розмірі 850 грн. (а.с.84-86).

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Костриця В.С. в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви, просить позов задовольнити у повному обсязі, визнати протиправною та скасувати постанову серії ГБВ №255574 від 27.09.2023 року, винесену інспектором СРПП ВП №2 Жмеринського РВП Котигою С.С., закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Вінницькій області судові витрати на користь ОСОБА_1 по сплаті судового збору в сумі 536,80 грн. та на правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Суду адвокат Костриця В.С. пояснив, що у ОСОБА_1 склалися неприязні відносини з донькою і онукою та членами сімей останніх, які проживають у належному їй будинку, чинять щодо позивача протиправні дії, у зв`язку із чим він з 2021 року надає позивачу правничу допомогу.

27.09.2023 року позивач здійснила винос лічильника з будинку на вулицю і він був присутнім при виконанні вказаних робіт працівниками енергопостачальної організації, а також здійснював проводку у будинку. Внаслідок цих робіт частина будинку, в якій проживають донька та онука позивача, були відключені від постачання електроенергії, оскільки останні не здійснювали оплату за спожиту електроенергію та виник борг, який ОСОБА_1 прийшлося сплачувати самотужки з пенсії. Приблизно о 17 годині він збирався їхати в м. Шаргород та побоюючись, що онука ОСОБА_1 чинитиме протиправні дії, попросив, щоб позивач закрила двері веранди та двері, що ведуть з веранди в кімнату і не виходила на вулицю. Після того, як він поїхав, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 почали сильно грюкати у вікна та двері тієї частини будинку, в якій мешкає позивач. При цьому, ОСОБА_7 ще й погрожувала позивачеві, що уб`є, як тільки та вийде на площадку перед вхідними дверима. Позивач злякалася цих погроз, оскільки вона проживає у частині будинку одна, є особою похилого віку, 1936 року народження, тому повідомила про протиправні дії щодо себе на лінію «102», після чого в будинку очікувала на приїзд поліції, вживала ліки, телефонувала до нього та до своєї племінниці, щоб повідомити про подію. Отримавши повідомлення, поліція мала б вчинити дії, спрямовані на охорону прав та інтересів ОСОБА_1 . Разом з тим, поліцейськими, котрі приїхали на виклик, опитані особи, які безпосередньо вчиняли протиправні дії, та члени їх сімей, котрі, повідомили, що їм нічого не відомо про підстави виклику поліції, жодних протиправних дій щодо ОСОБА_1 ніхто не вчиняв. Тоді як незацікавлені особи, наприклад сусіди, опитані поліцейськими не були. Поліцейському було відомо, що ОСОБА_1 перебуває у неприязних відносинах з донькою та онукою, але він не надав оцінки вказаному факту та опитав цих осіб, поклав їх в основу винесеної ним протиправної постанови щодо ОСОБА_1 за ст.183 КУпАП. Поліція не захистила ОСОБА_1 жодного разу, коли щодо неї вчинялися протиправні дії, зокрема, коли її побили та розбили мобільний телефон, ніхто не був притягнутий до відповідальності, оскільки не виявилося свідків побиття. Так само сталося і 27.09.2023 року. Замість того, щоб встановити свідків події, поліцейськими, які приїхали на виклик, були опитані зацікавлені особи.

2. Виклад заперечень відповідачів інспектора СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Котиги С.С. та Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Відповідач інспектор СРПП ВП №2 Жмеринського РВП Котига С.С. скористався правом на подання відзиву та 27.10.2023 року подав до Шаргородського районного суду відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 .

У поданій до суду 27.10.2023 року заяві по суті відзиві на позовну заяву відповідач 1 інспектор СРПП ВП №2 Жмеринського РВП Котига С.С. зазначає, що позов ОСОБА_1 вважає необґрунтованим та просить відмовити у його задоволенні.

Так, відповідач 1 у відзиві зазначив, що 27.09.2023 року приблизно о 17:31 годині до відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення зі служби «102» від ОСОБА_9 про факт вчинення проти неї домашнього насилля, тобто, що донька та онука погрожують їй фізичною розправою.

На вказаний виклик за вказаною адресою було направлено патруль ГРПП у складі поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції №2 Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 .

По приїзду наряду поліції та при опитуванні заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання повідомила, що її онука ОСОБА_3 стукає та погрожує фізичною розправою, однак опитавши батька та матір ОСОБА_3 , встановлено, що даного факту не було, відповідно, встановлено, що ОСОБА_1 безпідставно викликала поліцію, внаслідок чого здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, що стало підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП.

Згідно з п.5 ч.1 ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами); уповноваженими на те цим Кодексом.

За приписами ст.217 КУпАП, посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Відповідно до ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Оскаржувана постанова серії ГБВ №255574 від 27.09.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесена відповідачем, інспектором сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції №2 Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Котигою С.С., з огляду на те, що позивач здійснила завідомо неправдивий виклик поліції та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.183 КУпАП.

Свої дії щодо виявлення 27.09.2023 року факту адміністративного правопорушення ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_10 вважає правомірними та законними. Постанова відповідає вимогам ст.ст.9, 283, 284 КУпАП.

Відповідач 1 вважає, що спірна постанова складена ним, як уповноваженою особою у відповідності до вимог чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення він під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Стягнення, передбачене ч.1 статті 183 КупАП, накладено ним у межах наданих повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Для визначення поняття громадський порядок із загальноприйнятого тлумачення цього поняття та судової практики є те, що громадський порядок це стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікацій (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі та ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу.

Відповідно до ст.280 КпАП України, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, доказом того, що позивач скоїла адміністративне

правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа, особисто спостерігаючи порушення, встановлює наявність адміністративного правопорушення.

Відповідач зазначає, що обставини вчинення правопорушення стверджуються складеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, із змісту якої вбачаються час та місце вчинення правопорушення, а також особа, яку притягнуто до відповідальності.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 4.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт: ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, ч.ч.1-2 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Визначаючи розмір відшкодування витрат на правничу допомогу, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір гонорару мас бути не більшим, ніж достатньо для відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Така правова позиція узгоджується з судовою практикою, зокрема в постанові Верховного Суду від 12.08.2020 року у справі №340/2449/19.

В судовому засіданні 02.11.2023 року відповідач 1 інспектор СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Котига С.С. підтримав відзив з наведених у ньому обставин, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , оскільки вважає його безпідставним.

ОСОБА_10 пояснив, що 27.09.2023 року перебував на добовому чергуванні і на службовий планшет надійшло повідомлення по лінії 102 від ОСОБА_1 , що її онука вчиняє домашнє насильство. Після цього він виїхав на місце. По дорозі до с. Івашківці він не міг додзвонитися до ОСОБА_1 . Коли він приїхав у домоволодіння ОСОБА_1 , то постукав у вхідні двері, однак остання не відкрила двері відразу. Тому він опитав можливих свідків, в тому числі ОСОБА_3 , щодо якої було повідомлення про вчинення останньою домашнього насильства, та, не встановивши фактів, про які повідомляла ОСОБА_1 , ним було складено постанову за ст.183 КУпАП відносно ОСОБА_1 . При цьому, опитувати сусідів він не вбачав за доцільне, оскільки встановив, що в одному домоволодінні проживає кілька сімей, тому опитав батька та матір ОСОБА_3 . Після здійснення опитування можливих свідків він повторно постукав до ОСОБА_1 , після чого вона його впустила в будинок, але відмовилася надавати пояснення без присутності свого адвоката та отримати примірник постанови. Вважає, що ним повно та об`єктивно з`ясовано обставини справи, оскільки доказів погроз з боку ОСОБА_3 щодо ОСОБА_1 не встановлено. На реагування на повідомлення йому встановлено 40 хвилин. За вказаний час він має доїхати до місця правопорушення та з`ясувати всі обставини справи. На службовий планшет він отримав повідомлення про вчинення домашнього насильства. Оскільки факт не знайшов підтвердження, то виклик поліції ОСОБА_1 здійснила безпідставно, внаслідок чого ним винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення за ст.183 КУпАП.

Відповідач 2 ГУНП у Вінницькій області скористався правом на подання відзиву та 25.10.2023 року представник відповідача Ільяшова В.В., яка діє на підставі довіреності від 17.10.2023 року за №147 (а.с.77), надіслала до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , який зареєстрований в суді 27.10.2023 року (а.с.59-64).

Заперечуючи щодо позову, представник відповідача 2 зазначила, що ГУНП у Вінницькій області не визнає адміністративний позов ОСОБА_1 та вважає його безпідставним, просить відмовити у його задоволенні.

27.09.2023 року приблизно о 17:31 годині до відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення зі служби «102» від ОСОБА_1 про факт вчинення проти неї домашнього насилля, зокрема, що донька та онука погрожують їй фізичною розправою.

На вказаний виклик за вказаною адресою було направлено патруль ГРПП у складі поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції №2 Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 .

По приїзду наряду поліції та при опитуванні заявниці ОСОБА_1 , яка повідомила, що її онука ОСОБА_3 стукає та погрожує фізичною розправою, вказаний факт не знайшов підтвердження, оскільки опитавши батька та матір ОСОБА_3 поліцейський встановив, що даного факту не було, отже, встановлено, що ОСОБА_1 безпідставно викликала поліцію, внаслідок чого здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, що стало підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Відповідно до ч.2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у і спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п.5 ч.1 ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами); уповноваженими на те цим Кодексом.

За приписами ст.217 КУпАП, посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Відповідно до ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Оскаржувана постанова серії ГБВ №255574 від 27.09.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесена інспектором сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції №2 Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Котигою С.С. правомірно, з огляду на те, що позивач здійснила завідомо неправдивий виклик поліції та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.183 КУпАП.

Тому, дії щодо виявлення 27.09.2023 року факту адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , представник відповідача 2 вважає правомірними та законними.

Зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам ст.ст.9, 245, 283, 284 КУпАП, вона винесена уповноваженим працівником поліції на місці вчинення правопорушення у відповідності до ст.ст.258, 283 КУпАП.

Стягнення, передбачене ч.1 статті 183 КупАП, накладено інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Котигою С.С. у межах наданих йому повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Доказом того, що позивач скоїла адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа, особисто спостерігаючи порушення, встановлює наявність адміністративного правопорушення.

Обставини вчинення правопорушення позивачем стверджуються складеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, із змісту якої вбачаються час та місце вчинення правопорушення, а також особа, яку притягнуто до відповідальності.

Представник відповідача 2 вважає, що оскільки позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, то у стягненні судових витрат слід також відмовити.

У судове засідання представник відповідача 2 не прибув, будучи належним чином повідомленим про його дату, час та місце.

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідачів.

1. 02.11.2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Костриця В.С. подав заяву про приєднання розрахунку та погодження винагороди (гонорару, понесених витрат) за надану правничу допомогу (послуги) адвоката (а.с.82).

2. 02.11.2023 року позивач ОСОБА_1 подала до суду додаткове пояснення (а.с.84-86).

3. Відповідач 1 інспектор СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Котига С.С. 27.10.2023 року подав до Шаргородського районного суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с.46-49).

4. Представник відповідача 2 Ільяшова В.В., яка діє на підставі довіреності від 17.10.2023 року за №147 (а.с.77), надіслала до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , який зареєстрований в суді 27.10.2023 року (а.с.59-64).

5. 02.11.2023 року відповідач 1 інспектор СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Котига С.С. подав заяву про подальший розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до нього у його відсутності у зв`язку із службовою зайнятістю, підтримує поданий ним раніше відзив (а.с.91).

6. 08.11.2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Костриця В.С. подав заяву про подальший розгляд справи у його та позивача відсутності через неможливість прибуття, підтримує позовні вимоги, надані ним раніше пояснення в судовому засіданні 02.11.2023 року, додаткових пояснень не має (а.с.93).

ІІІ. Процесуальні дії у справі

1. Ухвалою суду від 18.10.2023 року прийнято до провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Котиги С.С., Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу; відкрито провадження у справі; розгляд адміністративної справи визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з особливостями, встановленими для розгляду термінових адміністративних справ ст.ст.268-271, 286 КАС України; судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін призначено на 02.11.2023 року о 13 годині у залі судових засідань №3 Шаргородського районного суду Вінницької області (вул. Героїв Майдану, 231, м. Шаргород, Вінницька обл.); запропоновано відповідачам у строк, що не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам, встановленим статтею 162 КАС України, в тому числі, на електронну адресу суду; витребувано від відповідача 1 матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 (а.с.28-29).

2. 24.10.2023 року виправлено описку в ухвалі суду від 18.10.2023 року в даті судового засідання (а.с.37).

3. 02.11.2023 року судове засідання відкладено на 08.11.2023 року у зв`язку з необхідністю надання строку відповідачам для підготовки пояснень щодо заяви адвоката Костриці В.С. про приєднання розрахунку витрат на правничу допомогу та щодо поданого розрахунку (а.с.88-89).

4. У зв`язку із неприбуттям у судове засідання позивача, представника позивача, відповідача 1 та представника відповідача 2, суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив рішення про розгляд справи у відсутності вказаних учасників справи.

5. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено в силу вимог ч.3 ст.268 КАС України, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України.

ІV. Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка аргументів позивача, відповідачів, висновок суду про наявність порушення прав позивача

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли публічно-правові відносини з приводу рішень, дій суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, зокрема, поліції.

Згідно з копією паспорта, позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Кантелина Іллінецького району Вінницької області (а.с.7), а проживає в АДРЕСА_2 , та є власником вказаного будинку, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на жилий будинок від 06.06.1990 року (а.с.8).

Як вбачається із копії довідки виконкому Шаргородської міської ради від 08.08.2023 року, у вказаному будинку, що належить ОСОБА_1 , проживають донька позивача ОСОБА_2 , чоловік останньої ОСОБА_11 , онука позивача ОСОБА_3 та її діти, онук позивача ОСОБА_12 , син позивача ОСОБА_5 (а.с.23).

Відповідно до копії постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГБВ №255574 від 27 вересня 2023 року, яка винесена інспектором СРПП ВП №2 Жмеринського РВП сержантом поліції Котигою Сергієм Сергійовичем, 27 вересня 2023 року о 17 годині 32 хвилини в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 здійснила виклик на спецлінію «102» та повідомила про «Домашнє насильство», однак насправді цього факту не було, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП. Даною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн. (а.с.14, 50).

З матеріалів перевірки ЄО за №2208 від 27-28 вересня 2023 року «по матеріалам звернення гр. ОСОБА_1 , з приводу Домашнього насильства», які в копіях додані до відзиву відповідачем 2, вбачається, що 27.09.2023 року зі служби 102 від ОСОБА_1 о 17:31 годині надійшло повідомлення про те, що донька з онукою погрожують їй фізичною розправою, зокрема, онука ОСОБА_3 стукає в двері, погрожує розправою, що підтверджується копією рапорту чергового ВП №2 Жмеринського РВП (а.с.66-67).

З рапорту також вбачається, що повідомлення ОСОБА_1 при опрацюванні отримало кваліфікацію «Домашнє насильство»; зазначено про наявність загрози та кривдником визначено ОСОБА_13 (а.с.66-67).

До того ж, з рапорту чергового вбачається, що 27.09.2023 року о 17:33 годині завдання по події отримав відповідач 1 інспектор СРПП ВП №2 Жмеринського РВП Котига С.С., котрий прибув на місце о 17:45 годині, а о 18:58 повідомив про результат відпрацювання: складення постанови про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , якою останню притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП, оскільки, опитавши онуку, доньку та зятя заявника ОСОБА_1 не встановлено факту, що онука ОСОБА_3 стукає у двері ОСОБА_1 чи погрожує останній фізичною розправою (а.с.66-67).

З копій матеріалів перевірки вбачається, що відповідач 1 ОСОБА_10 при виїзді на місце події 27.09.2023 року опитав ОСОБА_3 , онуку позивача ОСОБА_1 , котра повідомила в письмовому поясненні, що проживає з бабусею у одному будинку, ні вона, ні її батько та матір протиправних дій щодо ОСОБА_1 не вчиняли, з останньою не контактували, причини виклику поліції вона не знає (а.с.68).

Разом з тим, з аналізу пояснення суд не має можливості встановити, у якому процесуальному статусі опитана ОСОБА_3 , оскільки їй не роз`яснені поліцейським ні права свідка, встановлені ст.272 КУпАП, ні права потерпілого, встановлені ст.269 КУпАП, ні інші процесуальні права, передбачені КУпАП.

Також, з копій матеріалів перевірки вбачається, що поліцейський Кондратович В.В. при виїзді на місце події 27.09.2023 року опитав ОСОБА_2 , доньку позивача ОСОБА_1 , котра повідомила в письмовому поясненні, що проживає з матір`ю у одному будинку. 27.09.2023 року впродовж дня вона та її чоловік ОСОБА_11 працювали на подвір`ї, а її матір приїхала додому з м. Шаргород зі своїм адвокатом ОСОБА_8 , котрий допомагав їй ремонтувати електропроводку. Приблизно о 17:30 годині ОСОБА_8 поїхав, а ОСОБА_1 закрилася в будинку і вона її не бачила. Жодних конфліктів із ОСОБА_1 у неї та членів її сім`ї не було (а.с.69).

Разом з тим, з аналізу пояснення суд не має можливості встановити, у якому процесуальному статусі опитана ОСОБА_2 , оскільки їй не роз`яснені поліцейським ні права свідка, встановлені ст.272 КУпАП, ні права потерпілого, встановлені ст.269 КУпАП, ні інші процесуальні права, передбачені КУпАП.

Крім того, з копій матеріалів перевірки вбачається, що поліцейський Кондратович В.В. при виїзді на місце події 27.09.2023 року опитав ОСОБА_11 , зятя позивача ОСОБА_1 , котрий повідомив у письмовому поясненні, що проживає із своєю дружиною ОСОБА_2 у будинку ОСОБА_1 27.09.2023 року впродовж дня він та дружина працювали на подвір`ї, а ОСОБА_1 приїхала додому з м. Шаргород зі своїм адвокатом ОСОБА_8 , котрий допомагав їй ремонтувати електропроводку. Приблизно о 17:30 годині ОСОБА_8 поїхав, а ОСОБА_1 закрилася в будинку і він її не бачив. Будь-яких конфліктів із ОСОБА_1 у нього та членів його сім`ї не було (а.с.71).

Разом з тим, з аналізу пояснення суд не має можливості встановити, у якому процесуальному статусі опитаний ОСОБА_11 , оскільки йому не роз`яснені поліцейським ні права свідка, встановлені ст.272 КУпАП, ні права потерпілого, встановлені ст.269 КУпАП, ні інші процесуальні права, передбачені КУпАП.

27.09.2023 року інспектор СРПП ВП №2 Жмеринського РВП Кондратович В.В. рапортом повідомив начальнику ВП про те, що при спільному виїзді з інспектором Котигою С.С. в АДРЕСА_2 , на повідомлення по факту домашнього насильства ними опитано ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , котрі повідомили, що щодо ОСОБА_1 протиправних дій не вчиняли, у зв`язку із чим на ОСОБА_1 складено постанову за ст.183 КУпАП (а.с.70).

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах перевірки ЄО №2208 відсутні письмові пояснення ОСОБА_1 , тобто відомості, викладені в рапорті інспектор СРПП ВП №2 Жмеринського РВП Кондратович В.В. про її допит у процесуальному статусі, встановленому КУпАП, не відповідають дійсним обставинам справи.

Також, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є особами, щодо яких у своєму повідомленні ОСОБА_1 вказує як на осіб, котрі стукають у двері та вікна її будинку, а онука ОСОБА_3 ще й погрожує розправою, при цьому, при опрацюванні повідомлення позивача, ОСОБА_2 зазначена як кривдник, що вбачається із рапорту чергового ВП №2 Жмеринського РВП, який проаналізовано судом вище.

Відповідачем 1 ОСОБА_10 на вказане увагу не звернуто при складанні постанови ГБВ №255574 та в її основу покладено саме свідчення вказаних осіб, опитаний у непередбаченому КУпАП процесуальному статусі, оскільки відповідач у постанові вказує, що факт домашнього насильства не знайшов підтвердження.

Також, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 перебувають у тривалих неприязних відносинах з ОСОБА_1 .

Інспектор СРПП Котига С.С. не з`ясовував обставин щодо неприязних відносин, які тривалий час існують між ОСОБА_1 з одного боку та донькою і онукою останньої і членами їх сімей.

Проте, вказана обставина була повідомлена відповідачу 1 інспектору СРПП ВП №2 Жмеринського РВП Котизі С.С. як позивачем ОСОБА_1 , так і допитаною ним онукою останньої ОСОБА_3 , хоча її письмові пояснення не містять такого повідомлення.

Разом з тим, відповідач 1 при приїзді на місце події здійснював фіксування на камеру.

Відеозапис фіксування від 27.09.2023 року відповідач 1 додав до відзиву (а.с.56), яке знаходиться на двох DVD-R-дисках.

В судовому засіданні судом оглянуто відеозапис, який містить кілька фрагментів, але здійснений безперервно, оскільки кожне наступне відео починається з години та хвилини, на якій закінчився попередній фрагмент.

При відібранні пояснення у ОСОБА_3 остання повідомила відповідачу 1 про те, що знаходиться з бабусею ОСОБА_1 у неприязних відносинах впродовж тривалого часу, що остання здійснює безпідставні виклики поліції та повідомляє про домашнє насильство, оскільки цьому її навчив, на її думку, адвокат ОСОБА_8 .

Після складання пояснення від ОСОБА_3 відповідач 1 постукав повторно у двері ОСОБА_1 , котра відчинила двері, які ведуть з веранди будинку на подвір`я та повідомила, що не відразу зрозуміла, що на її виклик приїхали поліцейські, оскільки приймала ліки у кімнаті, запросила ОСОБА_10 до будинку, але останній зайшов у будинок не відразу. В цей час ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в присутності поліцейського вели себе агресивно по відношенню до ОСОБА_1 , вимагали надати візок для того, щоб везти воду. Поліцейський не зробив зауваження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зайшовши у будинок разом з поліцейським, ОСОБА_1 повідомила, що здійснила винос лічильника та влаштувала подачу електроенергії тільки у ту частину будинку, в якій вона проживає, у зв`язку із чим онука та донька, з якими вона перебуває у неприязних відносинах, грюкали у вікна та двері, а онука пригрозила, що вб`є, якщо вона вийде з будинку, тому вона здійснила виклики поліції.

Разом з тим, з відеозапису вбачається, що відповідач 1 жодним чином не реагує на повідомлення ОСОБА_1 та не прагне, згідно з вимогами ст.23 ЗУ «Про національну поліцію», виявити причини та умови вчинення адміністративного правопорушення щодо неї.

Натомість, відповідач 1 ОСОБА_10 перериває пояснення ОСОБА_1 запитаннями про те, де її паспорт, коли вона народилася, яка в неї адреса місця проживання, після чого ОСОБА_1 , як особа похилого віку, 1936 року народження, збивається, починає пояснювати спочатку, плаче, просить поговорити по телефону із її племінницею, котрій вона повідомила про вчинення протиправних дій щодо себе з боку доньки та онуки.

Проте, відповідач 1 демонстративно в планшет вносить відомості про позивача, під час пояснення останньої про подію протиправних дій, зауважує ОСОБА_1 , що свідків цієї події немає, розмовляє з кимось по мобільному телефону, повідомляє, дослівно, що не може «забити» інформацію та рапорт, бо в будинку поганий інтернет, що списуватиме повідомлення і складатиме постанову щодо ОСОБА_1 як завідомо неправдивий виклик.

Коли позивач самостійно зателефонувала до племінниці, щоб остання повідомила про подію протиправних дій, інспектор Котига С.С. зазначив, що оскільки племінниці не було на місці події, то вона не може нічого стверджувати.

Аналогічна розмова відбувалася у інспектора ОСОБА_10 з адвокатом ОСОБА_1 Кострицею В.С.

Отже, жодні пояснення ОСОБА_1 , котрі остання надавала усно, не оформлені в письмовому вигляді, не взяті до уваги відповідачем 1, який повідомив, що складатиме щодо неї постанову за ст.183 КУпАП.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ні в рапорті чергового ВП №2 Жмеринського РВП, де викладено повідомлення ОСОБА_1 , ні в її усних поясненнях, які зафіксовані на відеозапису, здійсненому поліцейським ОСОБА_10 , ОСОБА_1 не повідомляла про вчинення домашнього насильства щодо неї, а повідомляла про вчинення протиправних дій, які полягають у грюканні в двері та вікна і погрозі вбити.

При цьому, як вбачається з відеозапису, погрозу вбивством ОСОБА_1 сприймала реально, оскільки повідомила відповідачу 1 ОСОБА_10 , що боїться залишитися в будинку і поїде з ним у м. Шаргород.

Відповідач 1 інспектор СРПП ВП №2 Котига С.С. і після цього не встановив та не допитав свідків події, які б не були заінтересовані в справі, зокрема, сусідів, а склав щодо ОСОБА_1 постанову за ст.183 КУпАП.

До того ж, суд звертає увагу, що статтею 183 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, в тому числі, поліції.

Разом з тим, суть адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові від 27.09.2023 року ГБВ №255574 викладена не у відповідності до вимог ст.183 КУпАП та не містить формулювання обвинувачення щодо завідомо неправдивого виклику поліції.

З копії оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що виклад обставин, установлених під час розгляду справи відповідачем 1 ОСОБА_10 , не відповідає фактичним обставинам.

Так, суд звертає увагу на те, що докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 завідомо неправдивий виклик поліції, в постанові не зазначені, до постанови не додані, оскільки в оскаржуваній постанові відсутнє зазначення будь-яких додатків до неї.

Суд позбавлений можливості встановити вказані у оскаржуваній постанові обставини, оскільки докази на підтвердження обставин справи, зазначених у постанові, відсутні,

Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що оскаржувана постанова не містить посилань на докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, а також доказів на спростування обставин, зазначених позивачем в обґрунтування адміністративного позову.

Так, згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд зауважує, що крім постанови по справі про адміністративне правопорушення інших доказів, отриманих в порядку, встановленому КУпАП, немає, показання ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 не можуть братися до уваги судом, оскільки вони не мають процесуального статусу, передбаченого КУпАП, а відеозапис на технічний засіб жодним чином не підтверджує вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Таким чином, оскаржувана постанова не відповідає вимогам КУпАП.

Згідно із ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, суд констатує, що будь-які докази, передбачені ст.251 КУпАП, які б встановлювали наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП та винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні, в матеріалах справи відсутні, а в оскаржуваній постанові не зазначено, які докази стали підставою для її винесення відповідачем 1.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП, відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, встановленого вказаною нормою під час здійснення ОСОБА_1 27.09.2023 року повідомлення про вчинення проти неї протиправних дій.

Відтак, судом встановлено, що постанова серії ГБВ №255574, винесена відповідачем 1 інспектором СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП в Вінницькій області Котигою С.С. відносно ОСОБА_1 з істотними порушеннями КУпАП, не відповідає вимогам закону, оскільки, відповідно до вимог ст.280 КпАП України, не ґрунтується на повно з`ясованих обставинах, що мають значення для правильного вирішення справи про адміністративне правопорушення, тобто є протиправною.

Згідно із ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 9 КУпАП визначено поняття адміністративного правопорушення, а саме, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Разом з тим, із матеріалів справи не вбачається, якими доказами керувався відповідач 1 при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення норми КУпАП ст.183 КУпАП.

Так, ч.1 ст.72 КАСУ встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків…

Статтями 73-76 КАСУ встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами 1, 2, 4 ст.77 КАСУ передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі… Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наявний у матеріалах адміністративної справи.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправною та скасування постанови серії ГБВ №255574 від 27 вересня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення, оскільки відповідачі не довели належними та допустимими доказами правомірності прийнятого рішення відповідачем 1 інспектором СРПП ВП №2 Жмеринського РВП Котигою С.С. як суб`єктом владних повноважень.

З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови серії ГБВ №255574 від 27 вересня 2023 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення слід задовольнити, оскільки доводи позовної заяви є обґрунтованими та спростовують висновок відповідача 1 ОСОБА_10 , що викладений у оскаржуваній постанові.

Проаналізувавши всі наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_1 доведено факт порушення її прав з боку відповідачів.

При цьому, суд констатує той факт, що відповідачі не були позбавлені можливості та права подавати докази та доводити перед судом їх переконливість.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Встановленим судом фактам відповідають публічно-правові відносини з приводу рішень, дій суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, що регулюються КАС України, КпАП України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України, Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача-суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.6 КАСУ).

Усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом (ч.1 ст.8 КАС України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1 ч.1 ст.19 КАС України).

Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (п.1 ч.1 ст.20 КАС України).

Відповідно до ст.ст.72-77 КАС України, Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи.

Судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду (ч.3 ст.241 КАС України).

Згідно з ч.ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (ч.1, п.1 ч.2 ст.242 КАС України).

Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.286 КАС України).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 183 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань у виді штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (ст.2 ЗУ «Про національну поліцію»).

Пунктами 1-3 ч.1 ст.18 ЗУ «Про національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Згідно з п.п.1-5 ч.1 ст.23 ЗУ «Про національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань: 1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; 2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; 3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; 4) вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; 5) здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

VІ. Висновки суду.

Адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму дії або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Виходячи з аналізу доказів, адміністративного законодавства, яке підлягає застосуванню при вирішенні вказаного спору, КАСУ, суд вважає, що права позивача порушені відповідачем 1 інспектором СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, оскільки судом встановлено та підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, що складена ним як посадовою особою ГУНП у Вінницькій області постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ГБВ №255574 від 27.09.2023 року, є протиправною.

Оскільки відповідачами не було надано доказів в обґрунтування заперечень проти позову, як і не було спростовано доводів позивача, то постанова в справі про адміністративне правопорушення ГБВ №255574 від 27.09.2023 року, винесена відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП і про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. не відповідає вимогам законодавства, тому вона є протиправною та підлягає скасуванню, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, а позов у цій частині задоволенню.

За таких обставин, не встановивши події вчинення позивачем адмінправопорушення і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, суд прийшов до висновку про порушення прав позивача відповідачами, які підлягають поновленню шляхом задоволення позовних вимог в частині визнання постанови про адміністративне правопорушення протиправною, її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

VІІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 536,80 грн. (а.с.1).

Таким чином, оскільки позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, то витрати на судовий збір у розмірі 536,80 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Вінницькій області.

Крім того, у позовній заяві позивач зазначає попередній розрахунок суми судових витрат на надання правничої допомоги, які визначені в фіксованому розмірі та становлять 3000 грн., які просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Вінницькій області.

Частиною 3 статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

При вирішенні судом позовних вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує норми ст.ст.2, 16, 132, 134, 139 КАС України та практику ЄСПЛ щодо розподілу судових витрат.

Так, Європейський суд з прав людини у п.95 рішення від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; рішення від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009; рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст.16 КАС України).

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення (п.10 ч.3 ст.2 КАС України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 7 статті 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч.4 ст.59 КАС України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

До матеріалів справи позивачем додано витяг з Договору про надання правової (правничої) допомоги від 12.08.2021 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Кострицею В.С. про надання їй правничої допомоги у справах, що стосуються захисту її порушених прав, строк дії якого визначено у три роки (а.с.25), а також ордер серії АВ №1051252 від 17.10.2023 року, що виданий на підставі вказаного Договору (а.с.24).

Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В позові ОСОБА_1 зазначила про те, що витрати на професійну правничу допомогу визначені за домовленістю з адвокатом у фіксованому розмірі в сумі 3000 грн.

02.11.2023 року адвокат Костриця В.С. подав до суду заяву про приєднання розрахунку та погодження винагороди (гонорару, понесених витрат) за надану правничу допомогу (послуги) адвоката (а.с.82), до якої додав розрахунок та погодження суми гонорару за надану правничу допомогу у цій адміністративній справі (а.с.83).

Розрахунок містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що підлягає сплаті) та опису здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (а.с.83).

Вартість послуг за надання правничої допомоги становить, відповідно до розрахунку, 3500 грн., з врахуванням участі адвоката в судовому засіданні, але, оскільки погоджена фіксована сума витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., то суд вважає, що саме вказана сума підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 .

За приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст.129 Конституції України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження №12-14гс22) дійшла такого висновку.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

У п.154 рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» Суд констатував, що в кожному з поданих рахунків-фактур, виписаних адвокатом заявника, зазначено загальну вартість багатьох юридичних послуг, без уточнення вартості кожної окремої послуги. Також, Суд висловив сумнів щодо існування об`єктивної необхідності здійснення деяких витрат, зазначених у цих рахунках-фактурах, зокрема, Суд не встановив, який прямий зв`язок може існувати між, в тому числі, листуванням зі сторонами процесу і не зі сторонами процесу з судовою процедурою. При цьому, Суд нагадав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір; тим часом сума, що її вимагав заявник, в будь-якому разі була надмірна.

Встановлено, що адвокат Костриця В.С. надавав правничу допомогу позивачу на підставі договору та ордеру.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем погоджено з адвокатом витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн., роботу та послуги адвоката Кримчук О.О. прийняла (а.с.83).

У послуги, наданні адвокатом позивачу, згідно із вказаним вище розрахунком, до правничої допомоги включено види правничої допомоги, які не тільки передбачені в Договорі про надання правової допомоги, а також, передбачені у ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», тому такі витрати слід покладати на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Керуючись ст.ст.2, 5, 6, 8, 16, 19, 20, 72-77, 134, 139, 241, 242, 245, 246, 250, 251, 257, 268-271, 286 КАС України, на підставі ст.ст.6, 7, 9, 251, 252, 254, 280, 283, 287, 289, 293 КпАП України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Котиги Сергія Сергійовича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГБВ №255574 від 27.09.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП закрити.

Розподіл судових витрат

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок та витрати на правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) гривень.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КАС України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч.2 ст.295 КАС України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 299 цього Кодексу (ч.3 ст.295 КАС України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.250 КАС України).

Повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) сторін

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Кантелина Іллінецького району Вінницької області, жителька АДРЕСА_3 , українка, громадянка України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 28.02.2001 року Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , вдова, пенсіонер;

- відповідач 1 інспектор СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, старший лейтенант поліції Котига Сергій Сергійович, посвідчення ВНП 015147;

- відповідач 2 Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Театральна, буд.10, індекс 21059, .

Рішення складено без його проголошення 08.11.2023 року у зв`язку із неприбуття у судове засідання сторін у справі та їх представників.

Суддя: