Справа № 480/62/22
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 р. Справа № 480/62/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2022, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 05.12.22 по справі № 480/62/22

за позовом ОСОБА_1

до Сумської міської ради

про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської міської ради (далі СМР, відповідач), у якому просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність СМР щодо тривалого неприйняття рішення (з 07.06.2021 по 28.12.2021) по заяві, поданій 07.05.2021 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати СМР розглянути на найближчому, після набранням постанови суду законної сили, пленарному засіданні чергової сесії заяву ОСОБА_1 від 07.05.2021 про внесення змін до діючого договору оренди земельної ділянки від 23.03.2021 та прийняти рішення;

- стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог стверджував про допущення відповідачем протиправної тривалої бездіяльності щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.05.2021 про внесення змін до діючого договору оренди земельної ділянки від 23.03.2021, оскільки станом на дату звернення до суду з даним позовом (28.12.2021) СМР не прийнято жодного рішення по вказаній заяві, а також не повідомлено про необхідний термін її розгляду, що є порушенням ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» та п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 у справі № 480/62/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Сумської міської ради щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 07.05.2021 про внесення змін до діючого договору оренди земельної ділянки від 23.03.2021.

Зобов`язано Сумську міську раду розглянути на найближчому пленарному засіданні чергової сесії заяву ОСОБА_1 від 07.05.2021 про внесення змін до діючого договору оренди земельної ділянки від 23.03.2021 та прийняти рішення.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Сумської міської ради (40000, м. Суми, майдан Незалежності, 2, ) судовий збір в сумі 908 грн.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, неправильне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 по справі № 480/62/22 та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі; стягнути з ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1 ) 1 361,00 грн витрат на судовий збір за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що з метою належного виконання відповідачем своїх обов`язків, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», у відповідь на звернення позивача від 07.05.2021, питання врегулювання земельних відносин стосовно внесення змін до договору оренди земельної ділянки позивача, було включено до порядку денного засідання профільної депутатської комісії 01.- 02.06.2021 (протокол № 20). Після чого, на засіданні профільної депутатської комісії питання внесення змін до договору оренди ОСОБА_2 було розглянуто депутатами, ухвалено погодити дане питання, ініціювати розгляд цього питання на сесії Сумської міської ради. Також вирішено рекомендувати Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради підготувати відповідний проект рішення, винести даний проект рішення на розгляд сесії Сумської міської ради, виступити доповідачем на пленарному засіданні ради з даного питання (у разі необхідності), рекомендувати Сумській міській раді підтримати даний проект рішення.

Так, за результатами розгляду профільним Департаментом підготовлено відповідний проект рішення Сумської міської ради «Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, укладеного з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 0,1341 га». Зазначений проект рішення оприлюднено на Інформаційному порталі Сумської міської ради 29.06.2021 (п. 40) з подальшим включенням цього проекту рішення до переліку питань, що пропонуються до розгляду на черговому засіданні сесії Сумської міської ради. Про вчинені дії, щодо розгляду звернення позивача та вирішення зазначеного у заяві від 07.05.2021 питання, ОСОБА_1 було повідомлено листом від 25.08.2021 № Б-2725/06.01-21.

В подальшому вказаний вище проект рішення було включено до переліку питань на засіданнях чергових сесій, які оприлюднено на Інформаційному порталі Сумської міської ради, зокрема: 21.07.2021 - питання № 54; 22.09.2021 - питання № 78; 06.10.2021 - питання № 78; 27.10.2021 - питання № 99; 01.11.2021 - питання № 99; 06.12.2021 - питання № 48; 26.01.2022 - питання № 56 - засідання сесії не відбулось, у зв`язку з перебуванням на лікарняному міського голови та частини депутатського корпусу. В подальшому, у зв`язку з військовими діями на територію України сесійна робота була тимчасово призупинена та згодом поновлена, отже голосування щодо, у тому числі, і зазначеного проекту рішення відбудеться в штатному режимі у порядку черговості.

Враховуючи вищевикладене, відповідач наполягав на вжитті ним всіх передбачених законодавством дій для належного розгляду заяви позивача, а відтак, беручи до уваги складну безпекову ситуацію в державі та велику кількість питань порядку денного сесій СМР, не проголосоване у встановлений законом строк питання, не може бути підставою для притягнення СМР до відповідальності.

Також звернув увагу, що в абз. 6 стор. 1 оскаржуваного рішення судом першої інстанції зазначено, що позов не підлягає задоволенню, однак в резолютивній частині рішення суд вказав про задоволення позову, що, в свою чергу, дає підстави стверджувати про неповне з`ясування обставин та є підставою для скасування судового рішення.

Крім того вказав, що висновок суду про те, що СМР за результатами розгляду заяви позивача про внесення змін до діючого договору оренди земельної ділянки, зобов`язана була прийняти рішення про внесення змін у договір або надати позивачу вмотивовану (із зазначенням конкретних причин) відмову у внесенні змін є прямим втручанням в дискреційні повноваження депутата Сумської міської ради та нехтуванням правом Сумської міської територіальної громади, як власника земельної ділянки, на вільне володіння та розпорядження своїм майном, зокрема земельною ділянкою.

Позивач, у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти задоволення її вимог, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як таке, що відповідає положенням ст. 242 КАС України. Стверджує, що викладені відповідачем в апеляційній скарзі обставини додатково підтверджують бездіяльність СМР щодо розгляду заяви позивача від 07.05.2021 в частині не прийняття по ній жодного рішення станом на подання вказаного відзиву (14.07.2023).

Крім того, згідно з інформацією, оприлюдненою на Інформаційному порталі Сумської міської ради, засідання сесії Сумської міської ради у 2021 і у 2022 роках проводились щомісяця і приймались рішення, але відповідачем з незрозумілих причин відносно заяви ОСОБА_1 від 07 травня 2021 року проявлено повну бездіяльність щодо прийняття рішення про зміни до договору оренди. Більше того, 01 листопада 2021 року на засідання XII сесії Сумської міської ради депутати розглянули питання за № 99 щодо змін до договору оренди позивача, але рішення не було прийняте, так як всі присутні на засіданні депутати не прийняли участі в голосуванні, що є підтвердженням бездіяльності відповідача.

Щодо письмової помилки (описки) в описовій частині рішення (абз. 6 стор. 1) вказав, що вона не має ніякого впливу на вирішення спірного питання, оскільки в мотивувальній частині рішення судом надано належну правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися і обґрунтовано зазначено про наявність підстав для задоволення позову.

Також повідомив, що 13 травня 2023 року позивач звернувся до суду першої інстанції з заявою про виправлення вказаної описки, але справа була вже в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з чим вказана заява відповідна до листа №480/62/22 від 19.05.23 буде розглянута після повернення справи з апеляційної інстанції.

Посилаючись на ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вказав, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти в формі рішень, а відтак зобов`язання СМР розглянути на найближчому пленарному засіданні чергової сесії заяву ОСОБА_1 від 7 травня 2021 року та прийняти рішення, не є втручанням в роботу депутатів та жодним чином не порушує право відповідача, як власника земельної ділянки, тим більше що останній передав цю земельну ділянку в оренду, на сесії погодив її поділ, а зміни в договір оренди не вносить.

Відповідно до ч. 3 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.03.2021 між Сумською міською радою, від імені Сумської міської територіальної громади (орендодавець) та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (орендарі) було укладено Договір оренди земельної ділянки. Відповідно до зазначеного Договору оренди, Орендодавець на підставі рішення Сумської міської ради від 24.02.2021 № 307-МР "Про поновлення договору оренди земельної ділянки, укладеного ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 0,1341 га" надає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку (об`єкт оренди), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . В оренду передано земельну ділянку з кадастровим номером: :01:003:0046 площею 1/2 від 0,1341 га та 1/2 від 0,1341 га, відповідно (а.с.5), що було внесено до Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.6).

Рішенням Сумської міської ради VIII скликання V сесії від 24.03.2021 № 631-МР погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки громадянам: ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі якої передбачається поділ земельної ділянки площею 0,1341 га, кадастровий номер :01:003:0046, категорія, цільове та функціональне призначення земельної ділянки: землі житлової та громадської забудови; для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови; під розміщеними офісними приміщеннями та культурно-спортивним комплексом, що перебуває в користуванні ОСОБА_1 (1/2) та ОСОБА_3 (1/2) на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеного 13.04.2016 (додаткова угода про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 21.06.2018, номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 14595471 від 17.05.2016, на дві земельні ділянки площами: 0,0742 га та 0,0599 га (а.с.7).

07.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив внести зміни до діючого договору оренди земельної ділянки від 23.03.2021, зареєстрованого в державному реєстрі за № 01 за АДРЕСА_2 , земельна ділянка для будівництва та обслуговування будівель громадської забудови. Площею 0,0742 га, в частині зміни площі, кадастрового номеру і користувача, а саме замість 0,1341 га, кадастровий номер :01:003:0046 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 записати 0,0742 га, кадастровий номер :01:003:0067 ОСОБА_1 (а.с.20).

25.08.2021 Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, листом №Б-2725/06.01-21 повідомив позивача про те, що його звернення було винесено на засідання постійної комісії з питань архітектури, містобудування, регулювання земельних відносин, природокористування та екології Сумської міської ради. За результатами розгляду було підготовлено проект рішення Сумської міської ради "Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, укладеного з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 0, 1341 га", який оприлюднено на інформаційному порталі рішення Сумської міської ради від 29.06.2021 (пункт 40), з подальшим включенням даного проекту рішення до переліку питань, що пропонується для розгляду на черговій сесії Сумської міської ради (а.с.22).

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо розгляду заяви, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про внесення змін до діючого договору оренди земельної ділянки або про вмотивовану (із зазначенням конкретних причин) відмову у про внесення змін до діючого договору оренди земельної ділянки, прийнятого за результатами розгляду заяви позивача, свідчить про неприйняття СМР жодного рішення з числа тих, які вона мала ухвалити за законом, а відтак останньою допущено протиправну бездіяльність, що не відповідає вимогам частини 2 статті 2 КАС України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 14 Конституції України гарантовано право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Положеннями статті 792 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Отже надання земельних ділянок в оренду здійснюється на підставі і у порядку, визначених законом, а саме Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III.

Згідно зі статтею 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1); земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам (ч. 2); строк оренди земельної ділянки не може перевищувати 50 років (ч. 4); відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (ч. 9).

Відповідно до частини 2 статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідно до частини третьої вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За приписами статті 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Відповідно до абзацу 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач звернувся до СМР із заявою від 07.05.2021, в якій просив внести зміни до діючого договору оренди земельної ділянки від 23.03.2021, зареєстрованого в держреєстрі за №01 за адресою: АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування будівель громадської забудови, площею 0,0742 га, в частині зміни площі, кадастрового номеру та користувача.

Вказане звернення було зумовлено поділом земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0046, яка є предметом договору оренди від 25.03.2021, між двома користувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Відтак, позивач з метою реалізації своїх соціально-економічних прав звернувся до СМР.

Однак, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, жодного рішення за заявою позивача про внесення змін до діючого договору оренди земельної ділянки або рішення про відмову СМР прийнято не було прийнято.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, серед іншого:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги (абз. 1);

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову (абз. 2);

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення (абз. 6);

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення (абз. 8);

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Положеннями статті 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

З наведеного слідує, орган місцевого самоврядування має вирішити порушені у звернення громадянина питання у місячний строк. Також, законодавцем передбачено, що у разі неможливості своєчасного розгляду, керівник відповідного органу може встановити додатковий термін для розгляду даного питання, однак загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з частинами 1 та 5 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

При цьому, відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з частинами першою та другою статті 59 зазначеного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

У спірних правовідносинах рішення про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності СМР, належить до повноважень Сумської міської ради, як сторони договору оренди, та може бути прийнято виключно шляхом прийняття відповідного рішення на пленарному засіданні.

Нормами статті 46 Закону № 280/97-ВР визначено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Частинами першою і другою статті 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Колегія суддів звертає увагу, що в межах даного адміністративного спору позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою (клопотанням), за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа від 25.08.2021 №Б-2725/06.01-21, яким повідомлено, що звернення ОСОБА_1 було винесено на засідання постійної комісії з питань архітектури, містобудування, регулювання земельних відносин, природокористування та екології Сумської міської ради. За результатами розгляду було підготовлено проєкт рішення Сумської міської ради "Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, укладеного з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 0, 1341 га", який оприлюднено на інформаційному порталі рішення Сумської міської ради від 29.06.2021 (пункт 40), з подальшим включенням даного проєкту рішення до переліку питань, що пропонується для розгляду на черговій сесії Сумської міської ради (а.с. 22).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про внесення змін до діючого договору оренди земельної ділянки або про відмову у внесенні таких, прийнятого за результатами розгляду заяви позивача, свідчить про те, що СМР не прийнято жодного рішення з числа тих, які остання повинна була ухвалити.

Колегія суддів зазначає, що навіть станом на дату прийняття цієї постанови, відповідачем до суду апеляційної інстанції не надано жодного рішення, прийнятого за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.05.2021, отже СМР протягом двох з половиною років допускається протиправна бездіяльність щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 07.05.2021 про внесення змін до діючого договору оренди земельної ділянки від 23.03.2021.

Колегія суддів зазначає, що викладені відповідачем в апеляційній скарзі обставини вказують лише на вчинення СМР дій, необхідних для прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивача, однак жодним чином не спростовують висновків суду про неприйняття такого рішення протягом двох з половиною років з моменту отримання вказаної заяви.

Крім того, відповідачем жодним чином не обґрунтовано, як саме складна безпекова ситуація в державі вплинула на можливість СМР своєчасно розглянути заяву від 07.05.2021, подану ще до введення на території України воєнного стану ( 24.02.2022). Також велика кількість питань порядку денного сесій СМР жодним чином не звільняє відповідача від обов`язку діяти відповідно до норм законодавства та розглядати у встановлений законом термін відповідні заяви.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнійший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи, що під час апеляційного перегляду даної справи підтвердилось допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.05.2021, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання СМР розглянути на найближчому пленарному засіданні чергової сесії заяву ОСОБА_1 від 07.05.2021 про внесення змін до діючого договору оренди земельної ділянки від 23.03.2021 та прийняти рішення.

При цьому, судом обрано такий спосіб захисту, що виключає втручання в дискреційні повноваження відповідача, оскільки СМР відповідне рішення (про відмову у внесенні змін або про внесення змін) має прийняти на власний розсуд.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 у справі №480/62/22.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Сумської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 по справі № 480/62/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді О.А. Спаскін С.П. Жигилій