Справа № 742/4637/23
Суддя: Бездідько В. М.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/35/23
Єдиний унікальний № 742/4637/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Бездідька В.М., за участю секретаря Голушко А.С., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Похиленка Дмитра Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАТ №7579386 від 22.08.2023 року,

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Похиленка Д.В. про скасування винесеної інспектором старшим сержантом поліції Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Похиленком Дмитром Валерійовичем постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7579386 від 22.08.2023 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що інспектором поліції безпідставно звинувачено позивача в порушенні вимог п.8.7.3.е ПДР України, оскільки він не здійснював переїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора. Окрім того, при складенні постанови позивачеві не надали можливості викласти свої заперечення по справі та працівником поліції не додано доказів вчинення вказаного правопорушення.

Позвач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а також, не подав відзив на позовну заяву.

Відповідно до вимог ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб`єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав.

22.08.2023 року інспектором старшим сержантом поліції Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області Похиленком Д.В. винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7579386 за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 22.08.2023 о 15:09 у м. Прилуки по вул. 1 Травня водій керуючи транспортним засобом Misubishi Outlander, н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора, а саме червоний, чим порушив вимоги п. 8.7.3.е ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с.7).

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно Правил пункту 8.7.3. Сигнали світлофора мають такі значення: е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Складом правопорушення, за яке передбачається адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП є, зокрема, і проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Предметом розгляду даної справи є оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Підставою для прийняття спірної постанови було порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора, тобто порушень вимог пункту 8.7.3.е Правил.

З системного аналізу вище вказаних норм, вбачається, що для правомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем повинно бути надано докази в підтвердження руху транспортного засобу під керуванням позивача на заборонений сигнал світлофора.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи без діяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

В судовому засіданні встановлено, що єдиним доказом в підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУ-пАП, є оскаржувана адміністративна постанова.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд звертає увагу на те, що лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом скоєння особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення (постанова Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 712/12830/16-а).

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості, суд констатує, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи те, що при розгляді справи відповідачем в обґрунтування правомірності оскаржуваної постанови не було надано жодних належних доказів в підтвердження факту переїзду перехрестя на червоний сигнал світлофора, підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності суд не вбачає.

Суд звертає увагу, що відповідач інспектор Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Похиленко Д.В. діяв при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності від імені Головного управління національної поліції в Чернігівській області.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 при подачі позову сплатив судовий збір в розмір 536,80 гривень, а тому витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.2,77,241-246,255, 286 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Похиленка Дмитра Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАТ №7579386 від 22.08.2023 року - задовольнити.

Скасувати винесену інспектором старшим сержантом поліції Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Похиленко Дмитром Валерійовичем постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7579386 від 22.08.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління національної поліції в Чернігівській області (14000, м. Чернігів, просп. Перемоги, 74) на користь ОСОБА_1 536,80 грн. судового збору

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст виготовлено 06.11.2023.

Суддя Володимир БЕЗДІДЬКО