Справа № 380/16883/22
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог

07 листопада 2023 рокусправа № 380/16883/22 м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку письмового провадження питання щодо залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до 7го прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління ДПС України (військова частина НОМЕР_1 ) в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 15.04.2020 по 07.11.2022;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 15.04.2020 до дня фактичного розрахунку 07.11.2022.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від справу передано для розгляду судді Сакалошу В. М.

Ухвалою від 17.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 11.04.2023 № 55/р у зв`язку із досягненням 65 річного віку та закінченням повноважень судді Сакалоша Володимира Миколайовича та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (із змінами та доповненнями), призначено повторний автоматизований розподіл справи № 380/16883/22.

За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано для розгляду судді Львівського окружного адміністративного суду Качур Роксолані Петрівні.

Ухвалою від 17.04.2023 адміністративну справу № 380/16883/22 прийнято до провадження судді Качур Р. П.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив (вх. № 19485 від 22.03.2023), у якому зазначив про пропуск позивачкою строку звернення до суду. Обґрунтував вказані доводи тим, що наказом начальника 7 прикордонного Карпатського загону від 26 липня 2019 року № 200-ос «Про особовий склад» було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 . З позивачкою проведені відповідні розрахунки. Лише після звільнення, у позивачки виникло питання щодо виплат належних сум під час проходження служби, у зв`язку з чим лише із значним проміжком часу після звільнення позивачка стала звертатися до суду про визнання протиправною бездіяльності (дій) щодо виплат, які належали їй під час проходження служби. Як зазначив відповідач, в позовній заяві позивачка покликається на те, що з нею в неповному розмірі проведений розрахунок та зазначає про виплати які здійснені 29.01.2021, 04.02.2021, 29.09.2022, 07.11.2022 на виконання рішень судів які набули законної сили. З цього приводу стверджує, що оскільки позивачка не погоджується з ненарахуванням та невиплатою середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 15.04.2020 по 07.11.2022, то до спірних правовідносин відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 23.06.2022 року у справі № 540/2001/21, від 28.09.2022 року у справі № 420/358/22, від 29.09.2022 року у справі № 420/3978/22 слід застосовувати спеціальний процесуальний строк передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України - місячний строк на звернення до суду. Зазначив, що докази наявні у справі вказують на те, що відносини публічної служби у позивачки з НОМЕР_2 прикордонним загоном (військова частина НОМЕР_1 ) припинились 25 липня 2019 року, тобто з моменту виключення із списків особового складу прикордонного загону та з моменту отримання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні на що вказують рішення у справах № 380/4853/20, 380/5834/20, 380/16694/21. Таким чином, на думку відповідача, вимоги щодо не нарахування та невиплати середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 15.04.2020 по 07.11.2022 подані поза межами місячного строку звернення до суду, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України. Відповідач вказав, що у зв`язку із набранням чинності 19.07.2022 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», до вимог про стягнення оплати праці почали застосовуватись строки звернення за судовим захистом. Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону не містять жодних застережень щодо його застосування, а тому він застосовується за загальними правилами дії у часі, у просторі та на коло осіб. Зважаючи на те, що такі зміни набули чинності 19.07.2022 року, а позивачка звернулася до суду після 18 листопада 2022 року (дата підписання позовної заяви представником), не обґрунтувавши поважності причин пропуску місячного строку у проміжку між 19.08.2022 року до моменту звернення суду, а тому правові підстави для поновлення такого відсутні. Таким чином вважає, що існують правові підстави для залишення позовної заяви в частині позовних вимог щодо не нарахування та невиплати середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 15.04.2020 по 07.11.2022 без розгляду у зв`язку з пропуском позивачкою місячного строку, визначеного ч. 5 ст. 122 КАС України.

Відповідач також надав суду докази надіслання відзиву позивачці.

Станом на день розгляду питання щодо залишення позовної заяви в частині позовних вимог без розгляду позивачка правом надати письмові заперечення не скористалася.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

З огляду на те, що розгляд цієї справи здійснюється у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) суд вирішив питання про залишення позовної заяви в частині позовних вимог розглянути у порядку письмового провадження.

При вирішенні вказаного питання суд керується таким.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон України № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до п. 2, 4 ст. 9 цього Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Частина 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (в редакції на час виключення позивача зі списків) передбачала, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положенням про проходження військової служби громадянами України.

Так, пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, передбачено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Стаття 117 КЗпП України передбачає, що У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Таким чином, всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Закріплені у ст. 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Частина друга статті 233 КЗпП України передбачає, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

В аспекті спірних правовідносин можна дійти висновку, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, а положення частини другої статті 233 КЗпП України стосуються виключно звернення до суду без обмеження будь-яким строком з позовом про стягнення заробітної плати.

Крім того, суд враховує висновки Конституційного Суду України, викладені в рішенні від 22.02.2012 у справі № 4-рп/2012.

У цьому Рішенні Конституційний Суд України роз`яснив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 2371 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 30 січня 2019 року по справі № 910/4518/16, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норм спеціального процесуального закону.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У цій категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

При цьому, юридично значимими обставинами в межах спірних правовідносин є невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Встановлюючи своєчасність розрахунку з позивачкою при звільненні (в частині виплати допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, доплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, індексації грошового забезпечення), суд зазначає, що позивачку виключено зі списків особового складу частини 26.07.2019, остаточний розрахунок з позивачкою було проведено 29.01.2021 - допомога на оздоровлення та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки у розмірі 4048,54 грн, що підтверджується випискою АТ КБ "Приватбанк" від 17.11.2022 № I71CLGD2D4FKDAVU; 04.02.2021 року - доплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки у розмірі 18551,15 грн, що підтверджується випискою АТ КБ "Приватбанк" від 17.11.2022 № I71CLGD2D4FKDAVU; 29.09.2022 року - індексації грошового забезпечення у розмірі 7173,33 грн, що підтверджується випискою АТ КБ "Приватбанк" від 17.11.2022 № I71CLGD2D4FKDAVU.

Разом з тим, зі справи слідує, що позивачка звернулася до суду з вимогою в частині нарахування та виплати відповідачем середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у зв`язку із виплатою їй допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, доплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, індексації грошового забезпечення лише 19.11.2022 (згідно із штемпелем відділення поштового зв`язку на конверті рекомендованого поштового відправлення за ШКІ № 834, тобто пропустила місячний строк звернення до суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України (01.03.2021 щодо виплати допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки у розмірі 4048,54 грн; 04.03.2021 щодо виплати доплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки у розмірі 18551,15 грн; 29.10.2022 щодо виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 7173,33 грн).

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23.09.2020 у справі № 1.380.2019.003695, постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2021 у справі № 380/1750/21.

Згідно з положень п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовну заяву в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в частині позовних вимог про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні сум допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, доплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, індексації грошового забезпечення слід залишити без розгляду, у зв`язку з пропуском строків звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 241-243, 248, 256, 293, 294 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні сум допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, доплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, індексації грошового забезпечення.

2. Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала про залишення позовної заяви без розгляду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя Р.П. Качур