Справа № 380/16019/23
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 рокусправа № 380/16019/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (вул. Хіміків, 50, м. Черкаси, ), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 23 червня 2023 року № 44 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, із урахуванням довідок від 16.06.2023 № 2603-вих-574 та від 16.06.2023 № 2603-вих-582 про складові заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії державного службовця з часу звернення за призначенням такої пенсії, тобто, з 20 червня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у зв`язку із досягненням пенсійного віку позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення». 20.06.2023 року позивач звернувся до відповідача-2 із заявою про перерахунок пенсії за віком відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу», як державному службовцю, який на день набуття чинності даного закону має стаж державної служби понад 20 років. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області №44 від 23.06.2023 року позивачу відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця у зв`язку із відсутністю у стажу державної служби, передбаченого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889. У вказаному рішенні про відмову у призначенні пенсії державного службовця зазначено, що посади, на яких позивач працював з 27.12.1995, не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, а на посадових осіб органів місцевого самоврядування, яким присвоєно ранги посадових осіб органів місцевого самоврядування, дія Закону № 889 не поширюється. Позивач вважає, що має право на переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058 на пенсію державного службовця відповідно до Закону №3723, з урахуванням п.п.10,12 Прикінцевих положень Закону №889, оскільки з 27.12.1995 по 12.05.2022 працював на посадах в органі місцевого самоврядування. З наведених підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 27.07.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.06.2023 та з урахуванням долучених ним документів, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, за принципом екстериторіальності, прийняло рішення № 44 від 23.06.2023 про відмову в; перерахунку пенсії позивача шляхом переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки у заявника відсутній необхідний стаж роботіи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України (стаж роботи позивача - 5 років 01 місяць). Звертає увагу, що відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 3 Закону № 889 - дія цього Закону не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування. Посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, а тому періоди роботи на посадах службовців в органах місцевого самоврядування при переході на посади, віднесені до відповідних, категорій посад органів місцевого самоврядування, не можуть бути зараховані до стажу державної служби. Оскільки стаж позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на 01.05.2016 становить 5 років 01 місяць, підстави для переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відсутні. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що відповідно до записів у трудовій книжці позивач з 27.12.1995 призначений на посаду спеціаліста 1 категорії, 07.05.1996 прийняв присягу державного службовця. 01.02.1998 позивачу присвоєно 7 категорію та 14 ранг державного службовця. 01.01.2000 присвоєно 7 категорію та 13 ранг державного службовця. 30.03.2001 позивач звільнений із займаної посади. З 02.04.2001 прийнятий на посаду начальника відділу 6 категорії 13 рангу державного службовця. Із 04.07.2001 посада віднесена до 6 категорії посад органів місцевого самоврядування та присвоєно 13 ран посадової особи місцевого самоврядування. 02.01.2002 складено присягу посадової особи місцевого самоврядування.

04.07.2001 набрав чинності Закон України від 07.06.2001 №2493-111 «Про службу в органах місцевого самоврядування». Цей Закон регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевою самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування па службі в органах місцевого самоврядування. Статтею 14 вказаного Закону посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад віднесено до шостої категорії посад в органах місцевого самоврядування. Віднесення інших посад органів місцевого самоврядування, не зазначених у цій статті, до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням керівників відповідних органів місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2001 № 1441 «Про віднесення посад органів місцевого самоврядування до відповідних категорій посад» визначено категорії посад, які відносяться до посад в органах місцевого самоврядування, які не передбачені статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Пунктом 2 вказаної Постанови визнано такою, що втратила чинність постанову Кабінету Міністрів України від 18 квітня 1994 р. № 239 «Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців».

Отже, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посади в органах місцевого самоврядування не відноситься до посад державної служби.

Станом на 01.05.2016 позивач продовжував працювати в органах місцевого самоврядування, 12.05.2022 звільнений з посади завідувача сектору. Станом на 01.05.2016 стаж державної служби позивача становить 5 років 1 місяць. Оскільки, станом на 01.05.2016 позивач не перебував на посадах, віднесених до відповідних категорій державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723- XII та не має 20 років стажу на зазначених посадах, Головним управлінням прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії державного службовця. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , з 28.04.2021 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

20.06.2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії за віком відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу», як державному службовцю, який на день набуття чинності даного закону має стаж державної служби понад 20 років.

Зазначена заява за принципом екстериторіальності розгляду заяв і звернень, була розглянута відповідачем-2. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 23.06.2023 року №44 відмовлено позивачу в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби.

Відповідно до вказаного рішення, стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 становить 5 років 1 місяць. Рішення вмотивоване тим, що посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, а тому періоди роботи на посадах службовців в органах місцевого самоврядування при переході на посади, віднесені до відповідних категорій посад органів місцевого самоврядування, не можуть бути зараховані до стажу державної служби.

Вважаючи рішення відповідача-2 протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон від 10.12.2015 №889-VIII).

Відповідно до п. 2 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 №889-VIII, з набранням чинності вказаного закону втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до п. 10 - 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону від 16.12.1993 №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону від №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону від 16.12.1993 №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по справі № 822/524/18 та постановах Верховного Суду від 15.12.2020 по справі № 560/2398/19, від 01.12.2020 по справі № 466/6057/17.

З аналізу вищенаведених норм ст. 37 Закону № 3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, суд висновує, що для реалізації позивачем права на пенсію державного службовця необхідним є дотримання таких умов: 1) вік (для жінок, які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року - 56 років 6 місяців); 2) загальний страховий стаж не менше 30 років; 3) наявність стажу не менше 10 років державної служби станом на 01.05.2016 року.

Відмовляючи у переведенні позивача на пенсію державного службовця, відповідач-2 вказав на відсутність у позивача станом на 01.05.2016 необхідного стажу державної служби, оскільки займані позивачем посади в органах місцевого самоврядування не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців.

Із записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 01.04.1980 року судом встановлено, що у період з 27.12.1995 по 30.03.2001 позивач працював на посаді спеціаліста І категорії відділу для надання субсидій по відшкодуванню витрат на оплату житлово-комунальних послуг Шевченківської районної адміністрації м. Львова; з 02.04.2001 по 03.01.2007 - на посаді начальника підвідділу автоматизованої обробки інформації відділу праці та соціального захисту населення Шевченківської районної адміністрації; з 04.01.2007 по 09.06.2009 - на посаді завідувача сектора автоматизованої обробки інформації Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, з 10.06.2009 по 05.10.2015 - на посаді головного спеціаліста сектора призначення всіх видів допомог Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, з 06.10.2015 по 01.01.2017 - на посаді завідувача сектора призначення всіх видів допомог Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, а з 02.01.2017 по 12.05.2022 - на посаді завідувача сектора призначення субсидій цього ж відділу.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III (далі - Закон від 07.06.2001 № 2493-III).

Служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом (ст. 1 Закону від 07.06.2001 № 2493-III)

Посадовою особою місцевого самоврядування, в розумінні ст. 2 Закону від 07.06.2001 № 2493-III, є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 07.06.2001 № 2493-III, дія Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Статтею 46 Закону від 10.12.2015 № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у п. 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом від 07.06.2001 № 2493-III.

Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом від 10.12.2015 №889-VIII обчислюється відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 (далі - Порядок №283) (чинним до 01.05.2016, тобто в період проходження позивачем служби в органах місцевого самоврядування) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Пунктом 2 Порядку № 283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), в тому числі, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону від 07.06.2001 № 2493-III, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 607/9429/17 та від 22 травня 2020 року у справі № 263/9612/16-а.

Отже, посади у Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради, а також посади Шевченківському та Залізничному відділах соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, які позивач обіймав у період з 27.12.1995 по 12.05.2022, включені до переліку посад, робота на яких зараховується при обчисленні стажу державної служби.

З наведеного суд висновує, що період роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування протиправно не врахований до стажу його роботи на посадах державної служби.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 01.04.2020, справа № 607/9429/17.

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 23 червня 2023 року № 44 про відмову у перерахунку пенсії позивача (переведенні позивача на інший вид пенсійного забезпечення), а саме на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», є протиправним, оскільки відповідач при його прийнятті не врахував наведені вище норми матеріального права та не зарахував спірний період роботи позивача до стажу державної служби, що дає право на пенсію державного службовця.

Судом зазначалося вище, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 цього Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу №889-VІІІ від 10.12.2015, а саме: щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Суд висновує, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ - 01.05.2016, становив більше 10 років, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Суд приходить до переконання, що ці обставини вказують на безпідставність доводів відповідача про те, що стаж роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця.

Отже, суд робить висновок, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Черкаській області необґрунтовано відмовлено у призначенні позивачу пенсії на підставі Закону України «Про державну службу».

Тому, позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області №44 від 23.06.2023 рок є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відповідно п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (далі Порядок №622), пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики (пункт 5 Порядку №622).

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу», а саме: форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач-1, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З метою захисту порушених прав позивача, суд вважає, що відповідача-1 необхідно зобов`язати перевести позивача з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ з 20 червня 2023 року (з дати подання заяви про переведення на інший вид пенсії), зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, врахувавши при обчисленні розміру пенсії вимоги статті 37 Закону №3723-ХІІ та використавши додані до заяви відомості про заробітну плату на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця довідок від 16.06.2023 № 2603-вих-574 та від 16.06.2023 № 2603-вих-582.

Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Судовий збір відповідно до приписів ст. 139 КАС України належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, оскільки саме цей суб`єкт владних повноважень приймав оскаржене рішення.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (вул. Хіміків, 50, м. Черкаси, ) №44 від 23.06.2023 року про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у перерахунку пенсії за віком (переведенні позивача на інший вид пенсійного забезпечення) відповідно до Закону України «Про державну службу».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ з 20 червня 2023 року (з дати подання заяви про переведення на інший вид пенсії), зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, врахувавши при обчисленні розміру пенсії вимоги статті 37 Закону №3723-ХІІ та використавши додані до заяви відомості про заробітну плату на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця довідок від 16.06.2023 № 2603-вих-574 та від 16.06.2023 № 2603-вих-582.

4. Cтягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (вул. Хіміків, 50, м. Черкаси, ) 1073,60 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 06.11.2023 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович