Справа № 569/15248/23
Суддя: Панас О. В.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м.Рiвне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді - Панас О.В. при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М. з участю : представника позивача - адвоката Вотави І.Л. представників відповідача - Серко В.Г., Івашинюти І.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ,-

в с т а н о в и в :

У провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови.

У пред`явленому до суду позові ОСОБА_1 просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7404920 від 26.07.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Провадження у справі закрити. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 липня 2023 року інспектором, сержантом поліції, 1 батальйону 6 роти УПП в Рівненській області ДПП Ліферчук Ярославом Миколайовичем винесено постанову серії ЕАС №7404920 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Вказану постанову на місці розгляду справи позивач не отримував, зі змістом постанови ознайомився отримавши її копію, у відповідь на адвокатський запит - 09 серпня 2023 року.

Як вбачається зі змісту постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності остання мотивована тим, що водій керуючи ТЗ наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив п. 18.1 ПДР, в силу яких водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Позивач зауважує, що рух (проїзд) автомобіля під його керуванням через нерегульований пішохідний перехід, відбувся не створюючи перешкоди для пішоходів на безпечній відстані та швидкості. З боку тротуару праворуч від водія перетинанням пішохідного переходу жодними особами не здійснювався. Позивач не ухилявся від надання дороги пішоходам та не створював для їх руху перешкод чи небезпеки, а відтак в даній ситуації відсутні обставини, з якими пов`язуються регламентні дії водія згідно п. 18.1 ПДР. Таким чином, позивачем п. 18.1 Правил дорожнього руху порушено не було, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП в діях позивача.

Вказаного правопорушення позивач не вчиняв, жодні належні та допустимі докази вчинення правопорушення відповідачем не надавались. Більше того в постанові (розділ 7) відсутнє посилання на технічні засоби (пристрої), за допомогою яких могли б здійснюватись чи здійснено відеозапис чи фотофіксація правопорушення. Висновок поліцейського про створення перешкоди для пішоходів є припущенням, а тому оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог статей 245,280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

За вказаних обставин, з огляду на відсутність належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративно правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник позивача адвокат Вотава І.Л., яка діє згідно ордеру серія ВК №1098928 від 15.08.2023, підтримала позов у межах доводів позовної заяви, просила його задовольнити.

Представники відповідача Серко В.Г., Івашинюта І.О. в судовому засіданні позовні вимоги заперечили в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві. Вважають, що позовна заява не підлягає до задоволення. Свою правову позицію обґрунтували наступними доводами. 26.07.2023 р. о 19 год. 05 хв. в м. Рівне по вул. Соборна, 190, позивач керуючи транспортним засобом HYUNDAI SANTA FЕ з номерним знаком НОМЕР_1 , порушив правила проїзду пішохідних переходів, а саме наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив пункт 18.1 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Розгляд справи проводився в порядку, передбаченому статтею 279 КУпАП, а саме: позивача було повідомлено про розгляд справи, ознайомлено зі статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП. На відео с1ір-0, яке долучено до відзиву з 00:06 до 00:08 чітко видно, що автомобіль, який перебував під керуванням позивача перетнув нерегульований пішохідний перехід у момент, коли на ньому перебував пішохід. Окрім того, фіксація відбувалася до повної зупинки транспортним засобом із фіксуванням державного номерного знаку.

Зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7404920 від 26.07.2023 року винесена щодо ОСОБА_1 в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та вказано технічний пристрій, на які проводився відеозапис 473073. Вважають, що позивачем на доказ тверджень, викладених у позові, не надано доказів. Просили відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідачем до відзиву також долучено диск з відеозаписом, який був оглянутий в судовому засіданні. Ухвалою суду від 18.08.2023 р. прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, у справі відкрите спрощене позовне провадження призначено розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що інспектором, сержантом поліції, 1 батальйону 6 роти УПП в Рівненській області ДПП Ліферчуком Я.М. було винесено постанову серії ЕАС №7404920 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Відповідно до змісту постанови 26 липня 2023 року о 19:05 год. у м.Рівне по вул. Соборна, 190, водій керуючи ТЗ наближаючись до нерегульованого пішохідному переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив п. 18.1 ПДР- водій ТЗ не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного пішоходу, на якому перебували пішоходи. Постановою у справі про адміністративне правопорушення позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно частин першої - третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. У відповідності до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України 18 грудня 2018 року № 1026 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за № 28/32999, де вказано, що Інструкція№1026 регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

Розділом II П.5 Інструкції №1026 передбачено, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Пунктом 18.1 ПДР України передбачено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. З оглянутого судом оптичного носія з відеозаписами вбачається, що правопорушення було зафіксоване на відеореєстратор, проте не вказано його номер серії, а розгляд адміністративного правовопрушення було зафіксовано на боді камеру номер якої вказаний у постанові як засіб фіксування правопорушення. Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Крім того, згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина 2 статті 33 Кодексу). Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Жодного з доказів, перелічених у статті 251 КУпАП, які містять фактичні дані, на основі яких можна встановити наявність адміністративного правопорушення, винність позивача в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідач суду не надав.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. (Правовий висновок Верховного Суду у постанові від 21 грудня 2018 року по справі №263/15738/16- а). Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні(Правовий висновок Верховного Суду у Постанові від 30 травня 2018 року по справі №337/3389/16- а).

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутністю будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. (Правовий висновок Конституційного Суду України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року). Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Через відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим.

З оглянутого судом у судовому засіданні відеозапису вбачається, що дійсно 26.07.2023 о 19.05 год автомобіль чорного кольору перетнув нерегульований пішохідний перехід на вул.Соборній у м.Рівному у момент перебування на ньому пішохода. Однак, з даного відеозапису неможливо чітко встановити марку автомобіля, номерний знак та особу, яка керувала даним автомобілем у момент порушення правил дорожнього руху. Зупинення автомобіля , на якому, за припущенням інспектора порушено ПДР, відбулося не безпосередньо чи наближено до місця скоєння порушення, а на досить значній відстані. При цьому автомобіль, який переслідувала поліцейська машина, на певний період вибувала з їх поля зору. Отже, суд вважає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 , керуючи ТЗ скоїв адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП. В оскаржуваній постанові серії ЕАС №7404920 від 26 липня 2023 року міститься посилання на технічний засіб фіксування правопорушення № 473073, проте на даний засіб (боді камеру) було зафіксовано розгляд адміністративного правопорушення, а не саме правопорушення, яке було зафіксоване на відеореєстратор, проте відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис правопорушення , яке зі слів представника відповідача Серко В.Г. фіксувалося на відеореєстратор. Викладена у постанові фабула правопорушення є незрозумілою, так як не зазначено імені особи (водія), яка керувала ТЗ (прізвище, ім`я по батькові ст.28 ЦК України) , та не вказано марки, моделі, реєстраційного номеру ТЗ, керуючи яким було порушено правила дорожнього руху .

Відтак, відеозапис, згідно з вимогами статті 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Така позиція узгоджується із викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду № 524/9716/16а від 13 лютого 2020 року. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості особи (правова позиція Верховного суду України від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а). Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Проте, зазначена постанова є предметом оскарження, тому остання не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення саме позивачем вимог Правил дорожнього руху, і відповідно, наявність адміністративного правопорушення, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст . 139 КАС України судові витрати, сплачений судовий збір підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 19, 20, 77, 139, 241, 244, 245, 246,286, 295, 297 КАС України, суд,- в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови , задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7404920 від 26.07.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 сплачений судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м.Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

Повний текст рішення виготовлено 08.11.2023

Суддя О.В.Панас