Справа № 280/3763/23
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року Справа № 280/3763/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Тетерюк Н.В., представника позивача: адвоката Вареника А.М., представників відповідача: Короткого Д.В., адвоката Рогозіна О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Сватівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (70413, Запорізька область, Запорізький район, с. Широке; )

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Сватівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Сватівського РТЦК та СП від 16.05.2022 № 8-ДС в частині звільнення з 16.05.2022 позивача, головного спеціаліста відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу, у зв`язку з незгодою державного службовця на проходження державної служби у зв`язку зі зміною істотних умов;

- поновити позивача на посаді головного спеціаліста відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 з 17.05.2022;

- стягнути зі Сватівського РТЦК та СП на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 17.05.2022 по день ухвалення судового рішення;

- стягнути зі ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні;

- допустити рішення суду до негайного виконання в частині поновлення позивача на посаді головного спеціаліста відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Вареником А.М., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 15.05.2023 серія АА №1310952.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.05.2015 позивачка була прийнята на державну службу до Сватівського РТЦК та СП та з травня 2020 року перебувала на посаді головного спеціаліста відділення військового обліку та бронювання сержантів та солдатів запасу. У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації на території України, 24.02.2022 позивачка евакуювалася до м. Павлоград Дніпропетровської області, про що того ж дня повідомила керівника. На початку березня 2022 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 буде перебувати у стані простою на невизначений термін, під час якого ОСОБА_1 буде рахуватись за своєю посадою, однак без нарахування та виплати заробітної плати. Позивач погодилась на цю пропозицію, оскільки через активні бойові дії на сході України не було розуміння, що буде далі, де буде розміщуватись ІНФОРМАЦІЯ_1 та чи взагалі буде можливість повернутись до роботи. Наприкінці квітня 2022 року співробітниця Сватівського РТЦК та СП ОСОБА_2 телефоном повідомила позивача, що Сватівський РТЦК та СП тепер перебуває у с.Широке Запорізького району Запорізької області. У квітні та травні 2022 року позивач телефонувала начальнику Сватівського РТЦК та СП щоб дізнатись, у якому стані знаходиться ІНФОРМАЦІЯ_1 та чи планується припинення простою та повернення до роботи, однак жодного разу не вийшло до нього додзвонитись. На початку червня 2022 року позивач разом із родиною переїхала до м.Дніпро. У липні 2022 року позивач в телефонній розмові з колишньою співробітницею ІНФОРМАЦІЯ_2 дізналась про її можливе звільнення та наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 не відповідати на її телефонні дзвінки. 19.07.2022 позивач написала у месенджері Viber співробітниці ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , що бажає отримати оригінал наказу про її звільнення та трудову книжку, однак це її повідомлення залишилось без відповіді. 14 березня 2023 року позивач звернулась до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 з листом щодо отримання копії наказу про звільнення, трудової книжки та повідомлення про нараховані та виплачені при звільненні суми, відповідь на який отримана 08.05.2023. На думку ОСОБА_1 , Сватівським РТЦК та СП порушено її права через недотримання процедури інформування державного службовця про зміну істотних умов проходження державної служби, не повідомлення державного службовця про її звільнення, ненадання їй при звільненні копії наказу та трудової книжки та не здійснення з нею розрахунку при звільненні. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 12.06.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 12.07.2023; витребувано від Сватівського РТЦК та СП довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за останні два місяці перед звільненням (16.05.2023), копію платіжного документу на підтвердження виплати грошового забезпечення та здійснення повного розрахунку; довідку про загальний розмір виплачених позивачу коштів при проведенні розрахунку при звільненні з 16.05.2023 (із розділенням таких сум на складові: заробітна плата, компенсація відпустки, вихідна допомога, тощо).

Ухвалою суду від 12.07.2023 підготовче засідання відкладено на 02.08.2023.

21.07.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 24.02.2022, в день початку військової агресії Російської Федерації проти України, позивач працювала на посаді спеціаліста відділення військового обліку та бронювання сержантів та солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей день керівництвом було вжито заходи щодо переміщення даного органу військового управління в іншу місцевість, позивачу та іншим працівникам ЗСУ, держслужбовцям, в усній формі безпосереднім керівництвом було повідомлено щоб вони йшли додому. Ніяких наказів, розпоряджень, уточнень та подробиць щодо переміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 до їх відома доведено не було. В той же час, позивачка не телефонувала до роботодавця, а також до безпосереднього керівництва та не намагалась з`ясувати місцезнаходження Сватівського РТЦК та СП. Вказує, що з 08.03.2022 до моменту подачі позовної заяви позивачка не надавала ніяких відомостей про себе, а саме про своє місцезнаходження. З 25.02.2022 по 28.02.2022 всім працівникам відділів Сватівського РТЦК та СП, які не виявили бажання скористатись евакуаційними засобами, засобами телефонного зв`язку неодноразово пропонувалось самостійно прибути до нового місця дислокації Луганського ОТЦК та СП та районних ТЦК та СП. Враховуючи складність та нестандартність даної ситуації, непередбаченість законодавством України врегулювання трудових відносин між роботодавцем та працівником Збройних Сил України у виниклих обставинах, неможливості завчасної підготовки до заходів звільнення працівників та специфіку регіону, 28.02.2022 всі працівники та державні службовці, які відмовилися прибути до нового місця дислокації, відповідно до п. 6 ст. 36 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), були звільнені з роботи у зв`язку із відмовою працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією. Зазначає, що переведення на роботу в іншу місцевість разом із Сватівським РТЦК та СП було обумовлено терміновими оперативними обставинами, пов`язаними із введенням на території України воєнного стану та наближеності м.Сватово до кордону з Росією та активних бойових дій, що загрожувало життю та здоров`ю працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 . Звертає увагу, що позивач в позові не заперечує, що їй було відомо про передислокацію ІНФОРМАЦІЯ_2 та про необхідність прибути на нове місце дислокації, проте нею вказані дії вчинені не були, про своє місце перебування роботодавця не повідомляла. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалами суду від 02.08.2023 продовжено встановлений судом процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву; продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 16.08.2023.

Ухвалами суду від 16.08.2023 частково задоволено клопотання представника відповідача про допит свідків; відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду; закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 04.10.2023.

У судовому засіданні 04.10.2023 оголошено перерву до 16.10.2023.

У судовому засіданні 16.10.2023 оголошено перерву до 23.10.2023.

Ухвалою суду від 23.10.2023 у судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території міста Запоріжжя до її завершення, після завершення повітряної тривоги судове засідання відкладено на 26.10.2023.

У судовому засіданні 26.10.2023 судом проголошено скорочене рішення.

Під час судового розгляду учасники справи підтримали свої доводи та заперечення з підстав, викладених у заявах по суті справи, представник позивача просив позов задовольнити, представники відповідача просили відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши вступне слово та пояснення представників сторін, допитавши свідків, безпосередньо дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази, суд встановив такі обставини.

Станом на 24.02.2022 ОСОБА_1 працювала на посаді головного спеціаліста відділення військового обліку та бронювання солдатів запасу Сватівського РТЦК та СП, що був розташований у м.Сватово Луганської області.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 р. за № 1668/39004 (зі змінами), Сватівська міська територіальна громада у період з 24.02.2022 по 08.03.2022 віднесена до територій активних бойових дій, а з 08.03.2022 до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України.

Наказом начальника Сватівського РТЦК та СП (по особовому складу державних службовців) №5-ДС від 28.02.2022 «Про кадрові питання», відповідно до Закону України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та усного розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 щодо виконання організаційного заходу, який передбачає зміну місця дислокації військової частини з одного населеного пункту в інший населений пункт, відповідно до пункту 6 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIIІ (далі Закон № 889-VIIІ), нижчепойменованим державним службовцям визначено припинити державну службу та звільнити з роботи у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов з 28 лютого 2022 року, крім інших, 1.11 ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділення військового обліку та бронювання солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом начальника Сватівського РТЦК та СП (по особовому складу державних службовців) №6-ДС від 10.04.2022 скасовано пункт 1 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №5-ДС від 28.02.2022 «Про кадрові питання» щодо звільнення, крім інших, ОСОБА_1 .

Наказом Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №91 від 14.04.2022 «Про організацію трудових відносин у Луганському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки і районних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки Луганської області в умовах воєнного стану», начальнику відділу персоналу Луганського обласного ТЦК та СП, начальникам районних ТЦК та СП Луганської області наказано:

- вжити заходів щодо скасування наказів щодо звільнення з роботи державних службовців відповідно до пункту 6 частини першої статті 83 Закону №889-VIIІ, окрім тих державних службовців, від кого отримано власноручно написані заяви на звільнення;

- здійснити оповіщення державних службовців, які були звільнені, з використанням технічних засобів електронних комунікацій;

- з`ясувати причини відсутності та за можливості отримати письмові або усні пояснення;

- оформити належним чином відсутність на роботі державного службовця у табелі обліку виконання робочого часу;

- надати державному службовцю час для прийняття рішення щодо переїзду на нове місце розташування та продовження роботи не пізніше як за 30 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби;

- у разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку зі зміною істотних умов державної служби він подає начальнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяву про звільнення на підставі п.6 ч.1 ст. 83 Закону № 889-VIIІ не пізніше як за 30 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби;

- у випадку відсутності будь-яких контактів та неможливості зв`язатися з державним службовцем, який не прийшов на роботу, через відсутність зв`язку або інші причини, табелювати відсутність кодом «НЗ» - відсутність з нез`ясованих причин;

- коли зв`язок із державним службовцем з`явиться та буде отримано інформацію про причину відсутності державного службовця на роботі або відсутності зв`язку, діяти за обставинами;

- у зв`язку з бойовими діями в районах, у яких розташована установа, та загрозою для життя і здоров`я державного службовця, він може розірвати трудовий договір за власною ініціативою у строк, який зазначає у заяві;

- також начальник ТЦК та СП має право звільнити державного службовця за іншими підставами, що передбачає Закон № 889-VIIІ.

Працівниками Сватівського РТЦК та СП майором ОСОБА_3 , підполковником ОСОБА_4 , молодшим сержантом ОСОБА_5 , головним спеціалістом ОСОБА_6 складено акт №01 від 16.05.2022, відповідно до якого встановлено, що державний службовець підтримки ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці впродовж наступного періоду часу: з 25.02.2022 по 16.05.2022. Вжиті заходи: здійснено оповіщення державного службовця з використанням технічних засобів електронних комунікацій, надано час для прийняття рішення щодо переїзду на нове місце розташування установи та продовження роботи не пізніше як за 30 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби, запропоновано у разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку із зміною істотних умов державної служби подати начальнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки особисту заяву про звільнення.

Відповідно до витягу з Наказу начальника Сватівського РТЦК та СП №8-ДС від 16.05.2022 «Про звільнення державних службовців», припинено державну службу та звільнено з роботи у зв`язку з незгодою державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов з 16.05.2022 ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділення військового обліку та бронювання солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_7 , спеціаліст групи морально психологічного забезпечення Сватівського РТЦК та СП, повідомила суду про те, що 24.02.2022 коли почалося повномасштабне вторгнення Російської Федерації всіх викликали та почати зібрати майно для евакуації і було зрозуміло, що Сватівський РТЦК та СП буде евакуюватися і хто хотів, той поїхав. Трудові книжки отримували на довірительних відносинах без будь-якого обліку у ОСОБА_8 у березні 2022 року. Після повернення до роботи з 18.04.2022 і по теперішній час свідок залучена до роботи в кадровій службі. Оскільки всі працювали в одному приміщенні, свідок чула, як ОСОБА_2 неодноразово намагалася додзвонитися до позивача, однак ОСОБА_1 не брала слухавку. Бачила адресовані позивачу повідомлення в телефоні ОСОБА_2 , на які позивач не відповідала, а просто їх читала. Оповіщення всіх працівників відбувалось через месенджери, оскільки були технічні проблеми з обладнанням у зв`язку з тим, що установа перебувала на новому місці розташування.

Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_9 , старший інструктор ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив суду про те, що з березня 2022 року та на теперішній час виконує обов`язки із кадрової роботи безпосередньо в ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки державний службовець, яка виконувала такі обов`язки, ОСОБА_8 , не виїхала з окупованої території, працівників не вистачає. 24.02.2022 командуванням прийнято рішення про евакуацію службовців Сватівського РТЦК та СП. Зазначив, що 28.02.2022 було прийнято командуванням рішення про звільнення державних службовців, які залишились на окупованій території, однак, за результатами перевірки такі накази були скасовані, державні службовці поновлені. На підставі наказу Луганського ОТЦК та СП від квітня 2022 року розіслали повідомлення державним службовцям про поновлення на державній службі та про необхідність прибути до місця роботи. Повідомлення та оповіщення працівників здійснювалось через електронну пошту та месенджери, оскільки були ускладнення зі зв`язком, тому використовували усі можливі засоби зв`язку. Протягом місяця ніхто не прибув на службу, у зв`язку з чим було видано наказ про припинення державної служби. Зазначив, що оповіщення позивача здійснювала ОСОБА_2 , свідок повідомив, що особисто бачив на телефоні ОСОБА_2 в месенджері Viber підтвердження про те, що ОСОБА_1 прочитано повідомлення про необхідність прибути для виконання служби.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_10 , яка працює медичною сестрою в КНП «Сватівська багатопрофільна лікарня», повідомила, що до травня 2022 року працювала в Сватівському РТЦК та СП, перебувала з ОСОБА_1 в службових відносинах. Повідомила суд, що після першого звільнення, яке відбулось у лютому 2022 року, ОСОБА_1 телефонувала до неї та висловлювала обурення фактом припинення державної служби. У подальшому, ОСОБА_2 звернулась до свідка із проханням допомогти повідомити ОСОБА_1 про скасування попереднього наказу про звільнення та про необхідність прибути за новим місцем служби протягом 30 днів для виконання службових обов`язків, оскільки, як зазначила ОСОБА_11 , ОСОБА_1 не читає від неї повідомлення. Свідок зазначила, що ОСОБА_12 показала свідкові направлені позивачу повідомлення про поновлення на роботі, але позивач його не відкривала. На той час свідок спілкувалася з позивачем, тому погодилась та 14.04.2022 відправила ОСОБА_1 відповідне повідомлення, яке ОСОБА_1 прочитала. Однак з того часу ОСОБА_1 всякі відносини і спілкування припинила. Вказала, що не може надати для огляду оригінал повідомлення, оскільки ОСОБА_13 видалила переписку. Зазначила, що ОСОБА_2 показала їй повідомлення, направлене на адресу ОСОБА_1 , з якого було видно що воно прочитано, оскільки на повідомленні були «сині галочки». Зазначила, що ОСОБА_1 повідомляла свідка та інших співробітників Сватівського РТЦК та СП, зокрема, ОСОБА_14 , про перебування у місті Павлоград, однак точного місця свого проживання позивач не повідомляла. Вказала, що рішення щодо простою в роботі ІНФОРМАЦІЯ_2 не приймалося. Щодо видачі трудових книжок зазначила, що зі слів ОСОБА_8 , яка не покинула окуповану територію, всі трудові книжки видані.

14.03.2023 позивач звернулась до відповідача з листом, в якому повідомила про те, що їй стало відомо про звільнення державних службовців ІНФОРМАЦІЯ_2 та просила надати копію наказу про звільнення та письмові повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні, а також надіслати трудову книжку.

Листом від 04.05.2023 №5/277 Сватівський РТЦК та СП повідомив, що надсилає на адресу позивача витяг з наказу про звільнення позивача та письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні. Трудову книжку позивач отримала 24.02.2022 від головного спеціаліста відділення офіцерів запасу і кадрів Сватівського РТЦК та СП ОСОБА_8 . Крім того, зауважено, що позивачу було повідомлено про скасування пункту 1 наказу №5-ДС стосовно припинення державної служби та звільнення з роботи; про скасування наказу про звільнення державних службовців, з`ясування причин відсутності на робочому місці, надання державному службовцю часу для прийняття рішення щодо переїзду та продовження роботи не пізніше як за 30 календарних днів; про скасування наказу про звільнення державним службовців, пропозицію прибути у 30-денний термін до нового розташування державного органу та приступити до виконання службових обов`язків за посадою або звільнитись за власним бажанням, за згодою сторін або інших підстав; про припинення державної служби та звільнення з роботи у зв`язку з незгодою державного службовця на проходження державної служби у зв`язку зі зміною істотних умов, про що були складені відповідні акти та зроблені скріншоти з приватних месенджерів.

Вважаючи протиправним наказ начальника Сватівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в частині звільнення, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно із частинами першою, третьою статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Відповідно до частин першої-третьої статті 5 Закону № 889-VIIІ правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Спеціальні підстави припинення державної служби містяться у статті 83 Закону №889-VIIІ, яка передбачає, що державна служба припиняється:

1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону);

2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону);

3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону);

4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону);

5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону);

6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону);

7) у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;

8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади";

9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 88-1 цього Закону).

За змістом статті 43 Закону №889-VIIІ зміною істотних умов державної служби вважається зміна:

1) належності посади державної служби до певної категорії посад;

2) основних посадових обов`язків;

3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення;

4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу;

5) місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

Про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 30 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 30 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

Якщо протягом 30 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який був неодноразово продовжений та не скасований на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, на момент звільнення позивачки набрав чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-IX від 15.03.2022 (далі Закон № 2136-IX), який набув чинності 24.03.2022, що визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону № 2136-IX (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України.

Частиною 3 статті 1 Закону № 2136-IX передбачено, що у період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Крім того, Законом № 2136-IX главу XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України доповнено пунктом 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

При розгляді даної справи суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.11.2021 по справі №160/9533/19 (адміністративне провадження №К/9901/21746/20). Зокрема, проаналізувавши в тому числі положення частин третьої та четвертої статті 43 Закону №889-VIII, суд касаційної інстанції вказав, що місцезнаходження робочого місця працівника є істотною умовою державної служби у випадку його переміщення в інший населений пункт, що імпліцитно (не виражено) закладено у пункті 5 частини 3 статті 43 Закону №889-VIIІ, у якому йде мова про таку істотну умову державної служби як переміщення державного органу до іншого населеного пункту. У цьому пункті закону по своїй суті особлива увага розташуванню робочих місць державних службовців приділяється з тих причин, що держава дбає про їхні інтереси не лише у разі зміни статусу посади, обов`язків, оплати праці, режиму служби, а й у випадку переміщення робочого місця до іншої місцевості. Тому роботодавець вправі змінювати розташування робочого місця державного службовця без його згоди лише у межах тієї ж місцевості. У такому випадку зміни істотних умов праці не відбувається. Водночас переміщення робочого місця до іншого населеного пункту тягне за собою зміну істотних умов державної служби, позаяк ставить перед працівником низку завдань з організації подальшого місця проживання, побуту, добирання до нового місця роботи та загалом тягне за собою додаткове фінансове навантаження з цього приводу. У такому випадку застосування процедури зміни істотних умов праці здатне забезпечити дотримання необхідного балансу між приватними й публічними інтересами сторін. Адже з одного боку ця процедура є гарантією дотримання професійних і трудових прав державного службовця, що надає йому необхідний час для розв`язання подібних питань і прийняття рішення щодо подальшого проходження державної служби. З іншого боку ця процедура забезпечує роботодавцю належне вирішення кадрових й організаційних питань у законний та прозорий спосіб, не ставлячи їхнє розв`язання у залежність від волі працівника і не здійснюючи посягання на його права й інтереси.

Водночас, згідно з частиною 2 статті 3 Закону № 2136-IX у період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 КЗпП України та інших законів України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються.

За встановленими обставинами справи, зміна місцезнаходження Сватівського РТЦК та СП та переміщення його в іншу місцевість відбулось з причин активних бойових дій на території місця розташування відповідача та подальшої тимчасової окупації такої території.

При цьому, про вказані обставини позивач була обізнана, оскільки в позові зазначила, що 24.02.2022 евакуювалась з родиною до м.Павлограда Дніпропетровської області саме через ці обставини.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач не повідомляла керівництво Сватівського РТЦК та СП про нове місце проживання, оскільки окрім назви населеного пункту іншої інформації не надала, доказів іншого суду не надано. Отже, суд доходить до висновку, що Сватівський РТЦК та СП не мав реальної можливості комунікувати з позивачем у будь-який інший спосіб, ніж як з використанням відомих електронних засобів зв`язку.

Також судом встановлено, що після евакуації позивач не прибула до нового місця служби, хоча була повідомлена співробітниками Сватівського РТЦК та СП про необхідність виходу на роботу, що підтвердили допитані судом свідки, при цьому позивачем не вчинено жодних дій, спрямованих на з`ясування нового місцезнаходження установи, що тривало у сукупності більше року від дати евакуації до дати першого звернення до відповідача 14.03.2023.

Суд враховує, що представник позивача поставив під сумнів надані відповідачем копії скріншотів переписки з позивачем у месенджері Вайбер щодо необхідності прибути до місця роботи, а відповідач зазначив про неможливість представлення оригіналів вказаних електронних доказів через ті обставини, що позивачем була видалена відповідна переписка.

Водночас, факт повідомлення позивача про необхідність прибути за місцем проходження служби підтверджується показами свідків, допитаних у судовому засіданні.

Слід зазначити, що твердження позивача про оголошення простою в роботі Сватівського РТЦК та СП не доведені належними та допустимими доказами. При цьому, представники відповідача, зокрема, керівник Сватівського РТЦК та СП, та допитані судом свідки простій в роботі Сватівського РТЦК та СП заперечили.

Крім того, з огляду на завдання, які виконують в умовах воєнного стану територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, передбачені Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154, зокрема, виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів тощо, поза розумним сумнівом суд критично оцінює можливість введення простою в роботі Сватівського РТЦК та СП.

Також, твердження позивача про те, що вона у квітні-травні 2022 року намагалась зв`язатись з керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою повернення до роботи, не доведені позивачем всупереч обов`язку, встановленому ч.1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Той факт, що позивач не була ознайомлена з наказом про її звільнення, не спростовує сам факт такого звільнення, оскільки позивач після евакуації 24.02.2022 до нового місця дислокації установи не прибула, з липня 2022 року була обізнана про існування спірного наказу, що підтверджує за змістом позовної заяви, однак до 14.03.2023 жодних дій, спрямованих на врегулювання спірного питання, не вчиняла.

Слід також зазначити, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 8 Закону №889-VIIІ державний службовець зобов`язаний, крім іншого, дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки.

До принципів державної служби, крім іншого, відносяться:

патріотизм - відданість та вірне служіння Українському народові;

доброчесності - спрямованість дій державного службовця на захист публічних інтересів та відмова державного службовця від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень (п.п.4 та 5 ч.1 ст.4 Закону №889-VIIІ).

Отже, статус державного службовця вимагає від особи дотримуватись підвищених стандартів власної поведінки, водночас, тривала пасивна поведінка позивача, яка, достеменно розуміючи необхідність повернення до виконання службових обов`язків, протягом більше року не повернулася до місця служби та не вчинила жодних дій на з`ясування місцезнаходження установи, таким стандартам не відповідає.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).и повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Інші аргументи сторін та надані ними письмові докази не є визначальними для вирішення даної справи з огляду на викладені вище висновки суду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги є не обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволені позову.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 243-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Сватівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (70413, Запорізька область, Запорізький район, с. Широке; ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 06.11.2023.

Суддя М.О. Семененко