Справа № 280/8002/23
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року Справа № 280/8002/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Кисіля Р.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Єренка Дмитра Віталійовича (вул. Перемоги, буд. 40, оф. 25а, м. Запоріжжя, 69018), до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Брюлова, буд. 5, м. Запоріжжя, 69068) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява, надіслана засобами поштового зв`язку 26.09.2023, ОСОБА_1 (далі позивач), в особі представника адвоката Єренка Дмитра Віталійовича, до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту, накладеного в межах виконавчого провадження №54017713 на майно позивача;

зобов`язати відповідача зняти арешт, накладений в межах виконавчого провадження №54017713 зі всього майна позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в провадженні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебувало виконавче провадження №54017713 з приводу примусового виконання виконавчого напису №1724, виданого 02.06.2016 приватним нотаріусом м. Чернігова, про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 194 226,94 грн. У зазначеному виконавчому провадженні постановою державного виконавця від 25.05.2017 було накладено арешт на майно позивача у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору 213 649,63 грн. Постановою державного виконавця від 22.03.2019 було повернуто виконавчий документ стягувачу, проте не вирішене питання щодо зняття арешту на майно позивача. зазначає про відсутність інших виконавчих проваджень щодо позивача, а накладений на майно позивача арешт порушує його права. Позивач через представника звертався до відповідача, який є правонаступником Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, з заявами про надання матеріалів виконавчого провадження та про зняття арешту з майна позивача, проте відповідач повідомив про знищення матеріалів виконавчого провадження №54017713 за строком зберігання, та про відсутність правових підстав для зняття арешту з майна позивача. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 02.10.2023 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

10.10.2023 від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позову, до якої додана позовна заява з усуненими недоліками та заява про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою від 16.10.2023 позивачу був продовжений строк для усунення недоліків позову.

23.10.2023 засобами системи «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшла заява на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 26.10.2023: поновлено позивачу строк звернення до суду із цим позовом; відкрите спрощене позовне провадження у справі; судове засідання призначене на 01.11.2023; зобов`язано відповідача надати до суду належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження №54017713, а в разі їх відсутності (знищення) ідентифікатор доступу до Автоматизованої системи виконавчого провадження по цьому виконавчому провадженню.

01.11.2023 засобами системи «Електронний суд» від відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

У судове засідання 01.11.2023 представники учасників справи, які були повідомлені про дату, час та місце судового засідання засобами системи «Електронний суд», не прибули.

Ухвалою від 01.11.2023 у відповідача витребувані належним чином завірені копії матеріалів виконавчих проваджень №54017713 та №62067453, а в разі їх відсутності (знищення) ідентифікатор доступу до Автоматизованої системи виконавчого провадження по цих виконавчих провадженнях.

Ухвалою від 01.11.2023 судове засідання було відкладене на 07.11.2023.

06.11.2023 від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує.

06.11.2023 відповідач подав до суду витребувані судом докази та відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає відсутність правових підстав для знання арешту майна позивача.

У судове засідання 07.11.2023 всі учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не прибули.

Відповідно до ч.3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи положення ч.9 ст.205 КАС України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

В провадженні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області (правонаступником якого є відповідач) перебувало виконавче провадження №54017713 з приводу примусового виконання виконавчого напису №1724, виданого 02.06.2016 приватним нотаріусом м. Чернігова, про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 194 226,94 грн.

Постановою державного виконавця від 25.05.2017, прийнятою у зазначеному виконавчому провадженні, було накладено арешт на майно, що належить позивачу у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору 213 649,63 грн.

Постановою державного виконавця від 22.03.2019 по виконавчому провадженню №54017713 було встановлено, що за даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єктів нерухомості за позивачем не зареєстровано, за даними ДАІ та Інспекції технічного нагляду транспортних засобів за позивачем не зареєстровано, згідно відповіді ДПІ на податковому обліку перебуває, але грошові кошти відсутні, згідно відповіді Держкомзему за позивачем відсутні зареєстровані земельні ділянки. Вжитими державним виконавцем заходами було встановлено, що позивач за адресою, вказаною у виконавчому документі, зареєстрований, але не знаходиться. З`ясувати місце знаходження позивача виявилось неможливим. Через наведене, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ було повернуто стягувачу, встановлено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 22.03.2022.

Станом на 22.03.2019 державним виконавцем не було вирішене питання щодо зняття арешту на майно позивача, накладеного відповідно до постанови від 25.05.2017.

Постановами державного виконавця від 05.02.2020, у зв`язку з реорганізацією органів державної виконавчої служби, виконавче провадження №54017713 було передане до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та прийнято цим відділом.

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 13.05.2020, прийнятою у виконавчому провадженні №54017713, було визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження 69,00 грн.

Судом встановлено, що постанова державного виконавця від 13.05.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, прийнята у виконавчому провадженні №54017713, була виділена в окреме виконавче провадження №62067453, провадження у якому було відкрите постановою державного виконавця від 15.05.2020, про стягнення з позивача на користь держави 69,00 грн.

Судом встановлено, що в межах виконавчого провадження №62067453 не приймалась окремо постанова про арешт майна боржника (позивача).

Разом з тим, судом встановлено, що постановою державного виконавця від 25.11.2022, прийнятою у виконавчому провадженні №62067453, у зв`язку з фактичним виконанням, виконавче провадження №62067453 з примусового виконання постанови державного виконавця від 13.05.2020 по ВП №54017713 було закінчене, при цьому припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Листом від 28.07.2023 №36656/10 відповідач поінформував представника позивача про те, що в провадженні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебувало виконавче провадження №54017713, в межах якого на майно позивача було накладено арешт та виконавчий документ за яким було повернуто стягувачу. Зазначив про відсутність матеріалів виконавчого провадження №54017713 у зв`язку з їх знищенням за закінченням терміну зберігання.

Листом від 29.08.2023 №50943/10 відповідач надав представнику позивача аналогічну інформацію, також навів зміст ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо не зняття арешту з майна позивача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) регулюються Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404).

Згідно зі статтею 1 Закону №1404 виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404 примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (п. 6 ч.3 ст.18 Закону №1404).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 19 Закону №1404 сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Частиною 1 статті 48 Закону №1404 визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

За приписами ст. 56 Закону №1404 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Наявність накладеного виконавцем у процесі виконавчого провадження арешту державного або комунального майна, крім арешту, накладеного у кримінальному провадженні, не перешкоджає продажу шляхом приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, до складу якого входить таке майно.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріал стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди, ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до проведення опису);

3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо;

4) якщо опису підлягає об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості - ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до проведення опису).

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через п`ять робочих днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту.

Виявлені під час опису цінні папери, а також ювелірні та інші побутові вироби із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінного каміння і перлів, лом і окремі частини таких виробів, на які накладено арешт та/або які підлягають конфіскації в дохід держави, підлягають обов`язковому вилученню і не пізніше наступного робочого дня передаються на зберігання банкам України відповідно до умов договорів, укладених з органами державної виконавчої служби або приватними виконавцями. Арешт на цінні папери накладається в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України.

Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що у зв`язку з прийняттям державним виконавцем постанови про арешт майна боржника від 25.05.2017 у виконавчому провадженні №54017713, позивач зазнав будь-яких негативних наслідків. Зокрема в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності в державних реєстрах або в банках чи інших фінансових установах такого обтяження як арешт майна чи коштів позивача на підставі зазначеної постанови. Більше того, зі змісту постанови державного виконавця від 22.03.2019, прийнятої у виконавчому провадженні №54017713, вбачається відсутність у позивача станом на 22.03.2019 будь-якого майна, на яке можна було б накласти арешт.

Частиною 4 статті 59 Закону №1404 визначені підстави для зняття виконавцем арешту майна (коштів) боржника або його частини, а саме:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону №1404 визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

При цьому ч. 3 ст. 37 Закону №1404 не передбачено зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа на підставі п. 2 ч. 1 цієї статті.

Частинами 1-3 статті 40 Закону №1404 визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З наведеного вбачається, що не стягнення витрат виконавчого провадження є підставою для не зняття арешту з майна боржника.

В силу приписів п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону №1404 постанова державного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження є виконавчим документом.

Отже, в даному випадку станом на дату повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №54017713, за умови несплати боржником (позивачем) витрат виконавчого провадження, у державного виконавця були відсутні правові підстави для зняття арешту з майна позивача, накладеного постановою від 25.05.2017.

Разом з тим, після фактичної сплати позивачем витрат виконавчого провадження за виконавчим провадженням №54017713 в межах виконавчого провадження №62067453, постановою державного виконавця від 25.11.2022 було припинено чинність арешту майна боржника (позивача) та скасовані інші заходи примусового виконання рішення (п. 2 резолютивної частини постанови державного виконавця від 25.11.2022 ВП №62067453).

З наведеного вбачається, що застосований постановою державного виконавця від 25.05.2017 арешт майна позивача було припинено постановою державного виконавця від 25.11.2022.

Відтак, в даному випадку відсутня бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з майна позивача, а тому позовні вимоги є очевидно безпідставними та необґрунтованими, відповідно, не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 139, 143, 194, 243-246, 255, 272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Єренка Дмитра Віталійовича (вул. Перемоги, буд. 40, оф. 25а, м. Запоріжжя, 69018), до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Брюлова, буд. 5, м. Запоріжжя, 69068) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням вимог ст. ст. 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України та пп. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 07.11.2023.

Суддя Р.В. Кисіль