Справа № 160/11638/22
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання неправомірними дій та бездіяльності ,-
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
-визнати неправомірними діями командування в/ч НОМЕР_1 проведене 27.04.2022 розбирання внутрішнього облаштування салону належного ст. сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 на праві власності автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 з метою незаконного обшуку та подальше його примусове переміщення (буксирування) із вимкненим двигуном та заблокованою АКПП на відстань 300 м та оголошення заборони власнику наближатись до місця його знаходження;
-визнати неправомірною бездіяльністю командування в/ч НОМЕР_1 відсутність реагування на рапорт ст. сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 про призначення комісійного огляду технічного стану автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 ;
-визнати неправомірними діями командування в/ч НОМЕР_1 - механічне пошкодження 27.05.2022року двох коліс належного ст. сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 шляхом їх порізу під час його перебування на охоронюваній території приміщення автомобільного гаража в/ч НОМЕР_1 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві термін - п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання:
- позовної заяви зі складом учасників справи та змістом позовних вимог до суб`єкта владних повноважень з урахування ч. 1 ст. 5 КАС України, з примірником для відповідача (визначитись та звернути позовні вимоги або до відповідної Військової частини або до командування Військової частини із визначенням посадової особи, дії чи бездіяльність якої просить визнати неправомірними позивач);
- обґрунтування підстав звільнення позивача від сплати судового збору;
- належно засвідчених копій доказів, що підтверджують особу позивача, довідки про присвоєння ІК, та належно засвідчені копії доказів, що підтверджують місце реєстрації (проживання, перебування) позивача за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням вимог ст. 25, п. 2 ч. 5 ст. 160, п. 4 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України;
- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.
Позивачем 15.08.2022 через канцелярію суду надано заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої надано заяву про звільнення від сплати судового збору, клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, позовну заяву з уточненими вимогами, копію паспорта та РНОКПП.
- позовну заяву, з примірником для відповідача, яка містить зміст позовних вимог до суб`єкта владних повноважень, з урахуванням висновків суду (вказати реквізити рапорту);
- заяву про поновлення строку звернення до суду з зазначенням інших поважних причин пропуску строку звернення до суду, оскільки визначені у клопотанні від 15.08.2022 обставини судом визнані неповажними;
-докази, що підтверджують особу позивача для суду та для відповідача, що засвідчені належним чином.
29.08.2022 від позивача супровідним листом надійшли документи на виконання ухвали від 23.08.2022.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 заяву позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання неправомірними дій та бездіяльності, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Повідомлено сторін, що розгляд справи відбудеться без повідомлення (виклику) учасників справи у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Роз`яснено відповідачу про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України. Витребувано від Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", у термін, що встановлений для подачі відзиву на позовну заяву, засвідчені належним чином копії усіх документів, що прямо чи опосередковано стосуються предмету спору.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про витребування доказів, у зв`язку із порушенням процесуальних норм при його поданні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 витребувано у позивача, у термін 5 днів з дня отримання даної ухвали суду, засвідчену належним чином копію рапорту про призначення комісійного огляду стану автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 та/або письмові пояснення з наведенням обґрунтувань щодо якого саме рапорту йдеться у позовній заяві (п. 2 прохальної частини) та який саме рапорт є предметом позовних вимог у даній справі; витребувано у Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", у термін 5 днів з дня отримання даної ухвали суду, засвідчені належним чином копію витягу з журналу реєстрації рапортів у Військовій частині НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за період з 11.05.2022 по 13.05.2022 або витяг з іншого документа, який згідно Інструкції з діловодства у ЗСУ передбачений для фіксування та/або реєстрації рапортів військовослужбовців до Військової частини, у даному випадку НОМЕР_1 , за період з 11.05.2022 по 13.05.2022.
31.10.2022 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просить продовжити строк на подання відзиву.
31.10.2022 від відповідача надійшли докази по справі.
02.11.2022 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно змісту яких, позивач просить вважати предметом позовних вимог (3-тя вимога) відсутність реагування з боку командування ВЧ НОМЕР_1 на рапорти від 09.05.2022 та 11.05.2022 (копії цих рапортів додає до заяви).
02.11.2022 від позивача надійшла заява, згідно якої останній просить продовжити строк на подання відповіді на відзив (заперечень на відзив) на строк необхідний для ознайомлення з матеріалами справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2022 заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог - залишено без руху, надано позивачеві термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання: заяви про поновлення строку звернення до суду із заявою про уточнення позовних вимог.
09.11.2022 від відповідача надійшли додаткові пояснення, з відповідними доказами, які стосується повноважень майора ОСОБА_2 , як командира військової частини НОМЕР_1 у період з 17.04.2022 по 04.06.2022.
13.02.2023 від відповідача засобами електронного зв`язку до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно змісту якого, відповідач вважає позовні вимоги не обґрунтованими, просить відмовити у задоволенні позову. Зокрема, зазначає, що події, які відбувались 27.04.2022 щодо перевірки автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 були викликані протиправною поведінкою солдата ОСОБА_1 про що було проведено службове розслідування, результати якого затверджені наказом від 17.05.2022 №36/170522. На підставі цього наказу, до позивача застосовані дисциплінарні стягнення, однак позивач не скористався правом не оскарження цього наказу.
14.02.2023 подано заяву про визнання причин пропуску строку на надання відзиву на позовну заяву поважними, поновлення строку на подання відзиву на позов та врахування його при прийнятті рішення.
22.02.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно змісту якої, позивач зазначає, що жодне з положень Дисциплінарного Статуту ЗСУ не наділяє командира військової частини (начальника) правом вчиняти свавільні дії відносно самого військовослужбовця зокрема, проводити його особистий обшук або обшук належного йому на праві власності автомобіля. Для реалізації таких завдань ЗСУ функціонує Військова служба правопорядку, у разі необхідності - оперативний підрозділи поліції. Крім того, жодне з положень Статуту не наділяє командира військової частини (начальника) правом надавати накази, спрямовані на вчинення свавільних дій відносно майна військовослужбовця, який є підлеглим по службі його псування, знищення, тимчасового вилучення або конфіскування на свій розсуд, прикриваючись інтересами військової служби. Також, позивач зазначає про недостовірність наданого відповідачем до матеріалів справи доказу - наказу №827 від 17.04.2023року, яким майор ОСОБА_2 призначений на посаду командира ВЧ НОМЕР_1 , оскільки вказаний наказ складений заднім числом, у зв`язку із цим судовим провадженням, тобто містить неправдиві відомості. Позивач зазначає про те, що лише 04.06.2022 майор ОСОБА_2 фактично обійняв цю посаду. За цим фактом позивач звернувся до СВ ТУ ДБР у м. Полтаві із відповідною заявою про скоєння службового підроблення. Також відсутність у майора ОСОБА_2 повноважень командира ВЧ НОМЕР_3 у період з 17.04.2022 по 04.06.2022, на думку позивача підтверджується, виданими 01.05.2022 та 02.05.2022 ТВО командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 наказами.
Судом здійснено розгляд справи в порядку. письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та повідомлення та (або) виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, судом встановлено наступне.
Позивач призваний на військову службу по мобілізації осіб рядового та сержантського складу на підставі указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та № 69/2022 і з 01.03.2022 зарахований на посаду головного сержанта розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 .
07.04.2022 у складі цього підрозділу позивач за наказом відбув у зону проведення бойових дій в район смт. Просяна Дніпропетровської області на власному автомобілі HYUNDAI TUCSON на власному автомобілі марки HYUNDAI TUCSON д.н. НОМЕР_2 .
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.04.2022 №38/270422 «Про призначення службового розслідування» за фактом незаконного вивезення набоїв та медичного устаткування згідно Акту від 27.04.2022 проведено службове розслідування та 17.05.2022 складено відповідний акт (а.с. 100-108 т.1).
Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що в діях старшого сержанта ОСОБА_1 , який намагався вивезти з території військової частини НОМЕР_1 набої та ЗІП до зброї вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 236 КК України та ч.4 ст. 410 КК України. Оскільки старший сержант ОСОБА_1 не зміг надати документів на особисту зброю, в його діях вбачається ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 236 КК України та ч.4 ст. 410 КК України.
На підставі встановлених в ході розслідування обставин, пропоновано матеріали справи спрямувати до Військової прокуратури та Військової служби правопорядку з метою подальшого притягнення, зокрема, ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності. За порушення статей 11, 13, 16 Статуту внутрішньої служби ЗС України, зокрема, старшого сержанта притягнути до дисциплінарної відповідальності та оголосити сувору догану.
Звертаючись з даним позовом, позивач зазначає, що 27.04.2022року майор ОСОБА_2 , який представлявся командиром в/ч НОМЕР_1 , за наполяганням офіцерів в/ч НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 бригади ТРО) підполковника ОСОБА_4 старшого лейтенанта ОСОБА_5 через особисту неприязнь до позивача видав розпорядження провести обшук належного позивачу автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 . на майданчику біля приміщення штабу в/ч НОМЕР_1 із повним розбиранням його внутрішнього облаштування та вилученням завантаженого в ньому майна позивача. Вказані дії проводились за участі старшого лейтенанта ОСОБА_5 , підполковника ОСОБА_6 із застосуванням ними технічних засобів фіксації.
3 метою перешкодити спробі фіксації цих дій, у позивача спочатку був вилучений належний йому мобільний телефон «Самсунг», а надалі - мобільний телефон « Айфон-11», що передав йому на прохання солдат ОСОБА_7 . Після обшуку автомобіля і вилучення речей майор ОСОБА_2 без участі позивача дав розпорядження здійснити його примусове переміщення (буксирування) автомобіля із вимкнутим двигуном та заблокованою в положенні «паркінг» АКПП, - від будівлі штабу - на відстань 300м до будівлі вантажного складу, розмістивши при цьому в ямі з водою і багнюкою, випустивши повітря з коліс. Водночас позивачу було заборонено наближатись до автомобіля.
30.04.2022року позивач в присутності свідка солдата ОСОБА_8 оглянув автомобіль та виявив технічне пошкодження АКПП автомобіля і гальмівної системи, у зв?язку з чим звернувся із рапортом про призначення комісійного огляду його технічного стану.
09.05.2022р. після скарги позивача на «Гарячу лінію ЗСУ» в місце тимчасової дислокації в/ч НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 прибули два офіцери РУ СТрО « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які, згідно доводів позивача, підтвердили незаконність дій відповідача, однак не допомогли поверненню позивачу його автомобіля і вилучених речей. У зв?язку з цим позивач 09.05.2022року звернувся до відповідача із рапортом про складення акту про технічний стан автомобіля за його участю.
11.05.2022 року через відсутність реагування на вказаний рапорт позивач повторно звернувся до м-ра ОСОБА_2 із Рапортом №3 про призначення комісійного огляду його технічного стану. Натомість військовослужбовцями канцелярії штабу в/ч НОМЕР_1 було пояснено, що ними отримано вказівку майора ОСОБА_2 не приймати від позивача та не реєструвати будь-які його рапорти. У зв?язку з цим позивач був змушений залишити вказаний Рапорт № 3 для подальшого розгляду та за участі свідка - солдата ОСОБА_8 там же в канцелярії штабу скласти Акт про відмову у реєстрації.
22.05.2022року позивач самостійно перемістив автомобіль «HYUNDAI TUCSON» із відкритого місця території - в охоронюване приміщення автомобільного гаражу військової частини НОМЕР_1 .
24.05.2022року позивач виявив на ньому механічні пошкодження (порізи) переднього правого та заднього правого коліс, спричинені предметом з широким лезом (вірогідно - штик - ножем).
В обґрунтування підстав для необхідності захисту порушеного права в судовому порядку, позивач посилається на те, що в період вчинення вказаних дій майор ОСОБА_2 , який представлявся командиром в/ч НОМЕР_1 не обіймав жодну з посад в ЗСУ і що його призначення відбулось лише 04.06.2022 року. Проте, з 04.06.2022 та на момент звернення із цим позовом вищевказані рапорти не розглянуті по суті.
Отже, позивач посилається на ознаки свавільності і протиправності в діях майора ОСОБА_2 , що призвело до істотного порушення законних інтересів позивача та його майнового права, захист якого гарантовано ст.41 Конституції.
Позивач стверджує, що відповідач припустився неправомірних дій, поводячись упереджено і недобросовісно, використовуючи повноваження не з тією метою, якою вони були надані та з їх перевищенням, а громадянин ОСОБА_2 - присвоївши собі військові повноваження командира в/ч НОМЕР_1 .
Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.
Стосовно доводів позивача про відсутність у майора ОСОБА_2 повноважень командира Військової частини НОМЕР_1 станом на час, коли відбувались події, наведені позивачем у позові (квітень-травень 2022) суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_6 від 01.04.2022 № 8, майор ОСОБА_2 , який перебував на посаді провідного інженера групи контролю якості НОМЕР_7 військового представництва Міністерства оборони України, прибув у відрядження до Військової частини НОМЕР_6 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_6 від 17.04.2022 № 27, відповідно до пункту 4-1 частини 1 статті 252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, майора ОСОБА_2 призначено тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 29.05.2022 № 666 майора ОСОБА_2 було призначено командиром військової частини НОМЕР_1 та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_6 від 04.06.2022 майор ОСОБА_2 прийняв посаду та приступив до виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до абзацу другого пункту 9 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, під час тимчасового виконання обов`язків, якщо про це оголошено наказом, командир користується дисциплінарною владою відповідно до посади, яку він обіймає тимчасово.
Отже, з наведеного вбачається, що майора ОСОБА_2 призначено на посаду тимчасово виконуючим обов`язки командира в/ч НОМЕР_1 з 17.04.2022, тому під час подій які наведені позивачем у позові, майор ОСОБА_2 тимчасово мав повноваження командира військової частини, чим спростовуються доводи позивача зазначені у позові щодо самовільного присвоєння ОСОБА_2 повноважень командира військової частини НОМЕР_1 .
До того ж, доводи позивача стосовно звернення до територіальних органів ДБР з повідомленням про підроблення документу (наказу від 17.04.2022 №27) не є належними доказами, які б свідчили про відсутність повноважень у майора ОСОБА_2 командира ВЧ НОМЕР_3 у період з 17.04.2022 до 29.05.2022, оскільки станом на час розгляду справи відсутнє таке, що набрало законної сили судове рішення, яким наведені обставини були б встановлені.
Подання заяви про виявлення кримінального правопорушення до органів ДБР не можна вважати доведеним фактом скоєння злочину, адже встановлення таких обставин відбувається на стадії судового розгляду справи.
Разом з тим, суд вважає за необхідне здійснити правову оцінку заявленим позовним вимогам.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Статтею 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 23.05.1992 №2232-XII (далі Закон №2232) також визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з частиною шостою статті 2 цього ж Закону, одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Абзацом четвертим статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII, визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 Про загальну мобілізацію постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На момент розгляду цієї адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок проходження військової служби по мобілізації в умовах воєнного стану.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений у Положенні про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженому Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008).
Відповідно до пункту 4 розділу І Положення № 1153/2008 громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут внутрішньої служби ЗСУ).
Відповідно до правових норм, зазначених в статтях 4, 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Згідно з статтями 16 та 17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
При цьому, правовими нормами статті 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Щодо позовних вимог про визнання неправомірними діями командування в/ч НОМЕР_1 проведене 27.04.2022 розбирання внутрішнього облаштування салону належного ст. сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 на праві власності автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 з метою незаконного обшуку та подальше його примусове переміщення (буксирування) із вимкненим двигуном та заблокованою АКПП на відстань 300 м та оголошення заборони власнику наближатись до місця його знаходження, суд зазначає таке.
Як зазначає відповідач у відзиві на позов, комісією за результатами роботи було складено в 3-х примірниках Акт вилучення, який було затверджено командиром військової частини НОМЕР_1 . Автомобіль «HYUNDAI TUCSON» номерний знак НОМЕР_8 , що належить старшому сержанту ОСОБА_1 , представниками військової частини НОМЕР_1 , не затримувався та в нього не вилучався, а знаходився під повним контролем и користуванням власника. Після завершення огляду, автомобілем продовжував володіти та користуватись позивач без обмежень, про що ним вказано в позовній заяві. Від старшого сержанта ОСОБА_1 , 27.04.2022 року, не надходило будь яких заяв чи рапортів, про затримання, вилучення, чи інші незаконні дії, відносно його автомобіля, з боку військової частини НОМЕР_1 . Рапорт про призначення комісійного огляду стану автомобіля «HYUNDAI TUCSON» номерний знак НОМЕР_9 , що належить старшому сержанту ОСОБА_1 , до штабу військової частини НОМЕР_1 , не надходив. Відповідальність за збереження належного йому майна, несе володілець, чи особа, яка на законній підставі, володіє цим майном. Автомобіль «HYUNDAI TUCSON» номерний знак НОМЕР_9 , на балансі військової частини НОМЕР_1 не стоїть, в користування та на зберігання не передавався.
До матеріалів позовної заяви, позивачем надані фотодокази, на яких міститься зображення вказаного автомобіля, який розташований біля будівлі, зображення автомобіля зблизька зі спущеними колесами, та зображення коліс із прорізями, копії рапортів від 09.05.2022 та від 11.05.2022, згідно яких позивач вимагав командира частини майора ОСОБА_2 повернути автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 зі складанням акту про технічний стан вилученого автомобіля марки «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 , Акт від 11.05.2022 про фіксування факту порушення правил ведення документообігу та діловодства.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів проведеного з боку відповідача розбирання внутрішнього облаштування салону автомобіля, примусового переміщення та заборони користування. Як зазначалось, відповідачем вказані обставини заперечуються, а позивачем докази на підтвердження таких доводів не надані.
Суд зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її доводи та заперечення.
Згідно статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
На думку суду, з огляду на предмет доказування щодо наведених позовних вимог, достовірними доказами можуть бути відеодокази або показання свідків. Однак, позивачем не заявлялось клопотання про виклик свідків, та відеодоказів на підтвердження своєї позиції не надано.
Згідно наданих відповідачем документів щодо проведених службових розслідувань, пояснень учасників подій, відомості щодо проведеного з боку відповідача розбирання внутрішнього облаштування салону автомобіля, примусового переміщення та заборони користування автомобілем відсутні. Натомість відповідач у відзиві заперечує щодо таких доводів позивача.
Тож, недоведеність позовних вимог щодо визнання неправомірними діями командування в/ч НОМЕР_1 проведене 27.04.2022 розбирання внутрішнього облаштування салону належного ст. сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 на праві власності автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 з метою незаконного обшуку та подальше його примусове переміщення (буксирування) із вимкненим двигуном та заблокованою АКПП на відстань 300 м та оголошення заборони власнику наближатись до місця його знаходження, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Щодо не реагування на рапорти від 09.05.2022 та від 11.05.2022.
За нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).
Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, (далі Інструкція з діловодства у Збройних Силах України), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення,- звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Так, як вже зазначалось, спірні рапорти позивача стосувалися прохання (вимоги) повернути йому автомобіль та скласти акт про технічний стан автомобіля.
Відповідно до розділу 3.9 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України Реєстрація документів, реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, який підтверджує факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Реєстрація документів проводиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації. Реєструються документи незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення. Подавати на розгляд командиру (керівнику) незареєстровані документи забороняється.
Отже, обов`язок щодо реєстрації рапортів та подання його до розгляду(виконання) лежить на службі діловодства військової частини.
Однак, будь-якої відповіді чи рішень стосовно розгляду питання, порушеного позивачем у рапортах відповідач не надав (не прийняв). Доказів зворотного матеріали справи не містять.
Крім того, у разі якщо заява чи рапорти подавалися за невстановленою формою, не за командою, чи містять інші недоліки у їх поданні, направленні, то заявника жодним чином не повідомлено про це, а так само не роз`яснено порядок подання рапортів відповідного змісту.
Суд звертає увагу, що на даний час законодавством чітко не визначено та не передбачено ряд моментів при подачі рапортів військовослужбовцями - реєстрація, термін розгляду, оформлення відповіді командира по суті.
Разом з тим, наведені вище положення передбачають право військовослужбовця на подання рапортів з питань, що виникають під час проходження військової служби, а також обов`язок відповідальних осіб військової частини прийняти рапорти та зареєструвати їх у журналі вхідної кореспонденції.
Також згідно з пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.
До того ж, у будь-якому випадку, командир військової частини за результатами розгляду рапорту (заяви) військовослужбовця, зобов`язаний протягом місяця розглянути рапорт (заяву) військовослужбовця та надати відповідь по суті порушених питань. При цьому суд не ставить під сумнів право командира діяти на власний розсуд одноосібно приймаючи відповідні рішення з цього приводу.
Водночас під час розгляду справи відповідачем не надано суду жодних доказів щодо розгляду та надання відповіді, прийняття будь-якого рішення з приводу поданих рапортів від 09.05.2022 та від 11.05.2022, чи-то задоволення, чи-то відмови, що свідчить про допущену ним бездіяльність.
До того ж, відповідачем взагалі не наведено у відзиві на позов доводів щодо обставин, з яких рапорти позивача не зареєстровані у Журналі реєстрації вхідних документів В/Ч НОМЕР_1 та не розглянуті командиром В/Ч НОМЕР_1 .
Пояснення відповідача про те, що позивачем такі рапорти не подавались, судом до уваги не приймаються.
Отже, судом встановлена протиправна бездіяльність відповідача щодо не реєстрації та не розгляду рапортів позивача від 09.05.2022 та від 11.05.2022.
Таким чином, з урахуванням способів захисту порушеного права, передбачених статтею 5 КАС України, задоволенню підлягають позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 стосовно залишення без реагування рапортів від 09.05.2022 та від 11.05.2022 ст. сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 про призначення комісійного огляду технічного стану автомобіля марки «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 .
Щодо позовних вимог стосовно визнання неправомірними діями командування в/ч НОМЕР_1 - механічне пошкодження 27.05.2022року двох коліс належного ст. сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 шляхом їх порізу під час його перебування на охоронюваній території приміщення автомобільного гаража в/ч НОМЕР_1 .
Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Положеннями частини першої статті 2 КАС установлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;
Публічно-правовий спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Визначальним для розуміння спору як адміністративно-правового є не тільки участь суб`єкта владних повноважень, але й характер відповідного спору та його наслідки для суб`єкта спірних правовідносин. Спір набуває ознак публічно-правового за умов здійснення органом публічної влади та/або їх посадовими особами у цих відносинах владних управлінських функцій.
Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність суб`єкта владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.
Конституційний Суд України в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. КАС регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів (див. підпункти 4.1, 4.2 пункту 4 мотивувальної частини зазначеного Рішення).
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Як вбачається, позивач просить визнати неправомірними дії відповідача щодо пошкодження свого автомобіля. В обґрунтування таких позовних вимог, він посилається на те, що з боку ВЧ НОМЕР_3 було допущено пошкодження коліс автомобіля марки «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 шляхом їх порізу під час його перебування на охоронюваній території приміщення автомобільного гаража в/ч НОМЕР_1 .
Разом з тим, суд зазначає, що пошкодження майна це доведення майна до повної непридатності, що унеможливлює його використання за призначенням і призводить до втрати споживчих властивостей та економічної цінності або до повного припинення існування.
Тобто, це дії, які спрямовані на погіршення якості майна, обмеження можливості його використання за призначенням, при якому споживчі властивості та економічна цінність втрачається.
Тобто при пошкодженні майна особи порушуються її майнові або немайнові особисті права.
Правову кваліфікацію умисному пошкодженню майна надано у статті 194 Кримінального кодексу України, згідно змісту якої, умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, - карається штрафом від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк. Те саме діяння, вчинене шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом, або заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, або спричинило загибель людей чи інші тяжкі наслідки, - карається позбавленням волі на строк від трьох до десяти років.
Тож, суд зазначає, що правову оцінку таким діям необхідно надавати у кримінальному провадженні за фактом вчинення таких дій, або у цивільному провадженні шляхом пред`явлення майнових вимог.
З`ясування та надання правової оцінки таким діям в порядку розгляду справи в адміністративному судочинстві надати не можливо, з огляду на сутність адміністративного судочинства та функції суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника.
Отже, позовні вимоги стосовно неправомірних дій командування в/ч НОМЕР_1 щодо механічного пошкодження 27.05.2022року двох коліс належного ст. сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 шляхом їх порізу під час його перебування на охоронюваній території приміщення автомобільного гаража в/ч НОМЕР_1 не відносяться до публічно-правових спорів, що підлягають розгляду в адміністративному судочинстві.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, суд дійшов висновку по непідсудність заявлених позивачем позовних вимог стосовно неправомірних дій командування в/ч НОМЕР_1 щодо механічного пошкодження 27.05.2022року двох коліс належного ст. сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 шляхом їх порізу під час його перебування на охоронюваній території приміщення автомобільного гаража в/ч НОМЕР_1 адміністративному суду, що є підставою для закриття провадження в цій частині позовних вимог.
Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010).
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, правові висновки Верховного Суду, суд зазначає про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.
З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295, 297 КАС України суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 (код ВП НОМЕР_10 ) стосовно залишення без реагування рапортів від 09.05.2022 та від 11.05.2022 ст. сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_11 ) про призначення комісійного огляду технічного стану автомобіля марки «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 .
Закрити провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання неправомірними діями командування в/ч НОМЕР_1 - механічне пошкодження 27.05.2022року двох коліс належного ст. сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 шляхом їх порізу під час його перебування на охоронюваній території приміщення автомобільного гаража в/ч НОМЕР_1 .
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 06.11.2023.

Суддя Н.Є. Калугіна