Справа № 160/1023/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/1023/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року в адміністративній справі №160/1023/23 (головуючий суддя першої інстанції Юрков Е.О.) за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 15.12.2021 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ФОП ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього податковий борг до бюджету в розмірі 354885,62 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач має податковий борг, який утворився внаслідок несплати узгодженого грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, визначеного декларацією, податку на нерухоме майно, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями, та по орендній платі за податковою декларацією. Відповідачем сума податкового боргу у добровільному порядку не сплачена.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 травня 20232 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто податковий борг з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до бюджету у розмірі 354885,62 грн..

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що податковим органом порушені порядок та строки надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, що призвело до необізнаності відповідача про наявність податкового боргу та його розмір.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 28.08.2023 року по 15.09.2023 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 19.09.2023 року по 17.10.2023 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані їм Податковим кодексом України повноваження.

Відповідач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є фізичною особою-підприємцем, зареєстрований як суб`єкт господарської діяльності та перебуває на обліку як платник податків, зборів та обов`язкових платежів за основним місцем обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 7-8, 23).

Згідно з розрахунком суми боргу станом на 02.11.2022 року за ФОП ОСОБА_1 обліковується податковий борг, загальна сума якого складає 354885,62 грн. (а.с. 9).

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області 31.03.2021 року прийнято:

- податкове повідомлення-рішення №0-0482, яким відповідачу збільшено грошове зобов`язання за 2020 рік за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єкту» за податковим зобов`язанням на 47376,81 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №0-0482, яким відповідачу збільшено грошове зобов`язання за 2020 рік за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єкту» за податковим зобов`язанням на 31706,92 грн. (а.с. 13).

Як вбачається матеріалів справи, 02.02.2022 року відповідачем подано до ГУ ДПС у Дніпропетровській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2021 рік, якою задекларовано податку на доходи фізичних осіб - 25572,15 грн., військового збору - 2131,01 грн. (а.с. 19).

18.02.2022 року відповідачем подано до ГУ ДПС у Дніпропетровській області податкову декларацію з плати за землю за 2022 рік, якою задекларовано оренду плату у розмірі 368791,43 грн. (а.с. 18).

Задекларовані зобов`язання ФОП ОСОБА_1 за вказаними деклараціями у встановлений термін та у повному обсязі не сплачені.

У зв`язку з несплатою вищезазначених сум, грошове зобов`язання відповідача набуло статусу податкового боргу та у добровільному порядку відповідачем не погашено, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що сума податкових зобов`язань ФОП ОСОБА_1 не була сплачена самостійно та своєчасно, відповідачем таких доказів не надано, вказана сума набула статусу податкового боргу. Також суду першої інстанції не надано доказів оскарження податкових повідомлень-рішень, а також оскарження та/або відкликання податкової вимоги чи погашення податкового боргу за визначеними грошовими зобов`язаннями.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п.п.16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, а також передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із приписами п.36.1, п.36.2 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Відповідно до п.49.2. ст.49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Згідно із п.54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За приписами п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 56.11 ст.56 ПК України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до положень п.57.2 і п.57.3 ст.57 ПК України у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Як зазначалось вище, з матеріалів справи встановлено, що в інтегрованих картках платника податків за ФОП ОСОБА_1 обліковується податкових борг на загальну суму 354885,62 грн., який виник на підставі несвоєчасної сплати грошових зобов`язань по:

- податку на нерухоме майно на суму 70112,62 грн., згідно податкових повідомлень-рішень від 31.03.2021 року:

1) №0-0482 на суму 22735,81 грн., термін сплати - 25.01.2022 року,

2) №0021210-041-0482 на суму 47376,81 грн., термін сплати - 25.01.202 року (а.с. 13);

- по орендній платі з фізичних осіб на суму 275001,58 грн., на підставі податкової декларації з плати за землю № від 20.02.2022 року, термін сплати - 02.03.2022 року (а.с. 18);

- по податку на доходи фізичних осіб на суму 9771,42 грн., на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи № від 04.02.2022 року, термін сплати - 21.02.2022 року (а.с. 19).

Доказів оскарження зазначених вище податкових повідомлень-рішень в судовому та/або адміністративному порядку скаржником не надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п. 58.3 ст. 58 ПК України).

Приписами п.42.2 ст.42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Оскільки доказів оскарження платником вказаних вище податкових повідомлень-рішень не надано, сума заборгованості відповідача за цими податковими повідомленнями-рішеннями є узгодженою і набула статусу податкового боргу платника податків.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Так як відповідачем сума податкових зобов`язань не була сплачена своєчасно, вона набула статусу податкового боргу.

Позивачем сформовано податкову вимогу форми «Ф» №0-0486 від 03.02.2022 року про обов`язок відповідача сплатити податковий борг на загальну суму 70112,62 грн. (а.с. 4).

Вказана вимога направлена на поштову адресу відповідача: АДРЕСА_1 та отримана ОСОБА_1 22.02.2022 року, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням з відміткою про вручення поштового відправлення. (а.с. 4 зворотній бік)

Зазначена вище податкова вимога на теперішній час не оскаржена та не відкликана, та відповідачем самостійно не погашено податковий борг за визначеними грошовими зобов`язаннями.

Посилання скаржника на порушення контролюючим органом порядку направлення податкової вимоги колегія суддів до уваги не приймає, оскільки позивачем дотримано як процедуру, так і строки направлення податкової вимоги, відповідно до вимог статті 42 ПК України.

Скаржник вказує, що з наданих позивачем документів неможливо встановити зміст поштового відправлення, а також ідентифікувати отримувача цього відправлення. Апелянт наполягає на тому, що ФОП ОСОБА_1 поштове відправлення №204 не отримував та підпис у рекомендованому повідомленні не ставив.

Проте, апеляційний суд зазначає, що з наданих позивачем доказів вбачається, що податкова вимога була направлена на поштову адресу відповідача, яка зазначена в інтегрованій картці платника податків, згідно рекомендованого повідомлення №204 вмістом цього відправлення є податкова вимога від 03.02.2022, в графі «Розписка в одержанні» стоїть підпис особи, яка отримала відправлення 22.02.2022.

Таким чином, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наведеними вище матеріалами справи.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних та обгрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скаргх, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року в адміністративній справі №160/1023/23 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року в адміністративній справі №160/1023/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко