Справа № 420/19107/23
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/19107/23

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебував позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУПФУ), в якому вона просила: визнати протиправними дії ГУПФУ щодо відмови їй у виплаті сум пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 після здійснення йому перерахунків за рішенням суду у справі №420/2728/20 в розмірі 5521,80 грн., за рішенням суду у справі №420/11035/20 в розмірі 118068,13 грн., за рішенням суду у справі №420/1218/21 в розмірі 119698,30 грн., за рішенням суду у справі №420/11594/22 в розмірі 32300,29 грн., що разом становить 275288,52 грн., і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю; зобов`язати ГУПФУ здійснити виплату ОСОБА_1 сум пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 після здійснення йому перерахунку пенсії за рішенням суду у справі №420/2728/20 в розмірі 5521,80 грн., за рішенням суду у справі №420/11035/20 в розмірі 118068,13 грн., за рішенням суду у справі №420/1218/21 в розмірі 119698,30 грн., за рішенням суду у справі №420/11594/22 в розмірі 32300,29 грн., і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, в загальному розмірі 275288,52 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 р. у справі відкрито спрощене провадження та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року закрито провадження у даній справі.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивачка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що судове рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянтка просила його скасувати та направити справу до суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначав, що між сторонами у даному випадку виник спір про цивільне право, предметом якого майновий інтерес позивачки як можливого спадкоємця щодо включення до спадкової маси за рахунок пенсії, що належала спадкодавцеві, однак не була ним одержана за життя. Тому спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 р. у справі №286/3516/16-ц, від 03.04.2019 р. у справі №808/1346/18, постанові Верховного Суду від 11.06.2019 р. у справі №180/754/17.

07.04.2021 р. Верховний Суд виніс постанову у справі №0540/5860/18-а, відповідно до якої зазначив, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

В справі, яка переглядалась касаційним судом, було визначено, що предметом позову є майнова вимога позивачки визнати за нею в порядку спадкування право власності на майно - грошові кошти. Судом було визначено, що спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає, що положеннями ч.1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому: 1) хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або 2) хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або 3) хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Стосовно терміну «владні управлінські функції», то зміст поняття «владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин, а «управлінські функції» - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта. З огляду на вказане, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (аналогічні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №914/2006/17 (пункт 5.7), від 4 вересня 2018 року у справі №823/2042/16 (пункти 28-30), від 18 вересня 2018 року у справі №823/218/17 (пункти 24-25), від 12 березня 2019 року у справі №911/3594/17 (пункти 4.8-4.10), від 2 квітня 2019 року у справі №137/1842/16-а, від 18 грудня 2019 року у справі №826/2323/17 (пункти 18-19), від 18 грудня 2019 року у справі №263/6022/16-ц (пункти 21-23), від 19 лютого 2020 року у справі №520/5442/18 (пункти 18-20), від 26 лютого 2020 року у справі №1240/1981/18 (пункти 16-17), від 1 квітня 2020 року у справі №520/13067/17 (пункти 19-21), від 15 вересня 2020 року у справі №469/1044/17 (пункт 21), від 29 вересня 2020 року у справах №368/561/19 (пункт 22) і №712/5476/19 (пункт 19), від 8 жовтня 2020 року у справі №9901/393/19 (пункт 25), від 13 жовтня 2020 року у справі №640/22013/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі №175/1571/15(пункт 72)).

Водночас, визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 19.07.1980 року було укладено шлюб з ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 24.09.1980 року.

За посиланнями позивачки, вона до моменту смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) чоловіка ОСОБА_2 проживала разом з останнім, є його членом сім`ї, інших членів сім`ї ОСОБА_2 не має.

ОСОБА_1 з 01.02.2023 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначено та виплачується пенсія в разі втрати годувальника - померлого військового пенсіонера ОСОБА_2 , що підтверджується протоколом за пенсійною справою від 01.02.2023 року.

Також позивачка вважає, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 за життя залишилась не виплаченими суми пенсії - за рішенням суду у справі №420/2728/20 в розмірі 5221,80 грн., за рішенням суду у справі №420/11035/20 в розмірі 118068,13 грн., за рішенням суду у справі №420/1218/21 в розмірі 119698,30 грн., за рішенням суду у справі №420/11594/22 в розмірі 32300,29 грн., що разом становить 275288,52 гривень, вказані суми пенсії згідно ст.1227 ЦК України мають бути виплачені його дружині - ОСОБА_1 ..

З приводу виплати вказаних коштів ОСОБА_1 23.02.2023 року звернулась до ГУПФУ з заявою про виплату нарахованої, але не виплаченої за життя її померлому чоловіку ОСОБА_2 пенсії за вказаними рішеннями судів.

Проте, ГУПФУ листом від 09.03.2023 року №4923-4081/4-02/8-1500/23 повідомило про відмову позивачці у виплаті вказаних коштів, зазначивши при цьому, що оскільки вона не є стягувачем по справі №420/2728/20, по справі №420/11035/20, по справі №420/1218/21, тому для виплати їй неотриманої ОСОБА_2 доплати пенсії за зазначеними рішеннями судів підстави відсутні.

Також, за додатковим зверненням позивачки від 23.06.2023 року до відповідача стосовно виплати нарахованої, але не виплаченої за життя її померлому чоловіку ОСОБА_2 пенсії за рішенням суду у справі №420/11594/22 в розмірі 32300,29 грн., ГУПФУ також листом від 21.07.2023 року №19819-17876/4-02/8-1500/23 повідомило про відмову у виплаті вказаних коштів, зазначивши при цьому, що оскільки вона не є стягувачем по справі №420/11594/22, тому для виплати їй неотриманої ОСОБА_2 доплати пенсії за зазначеними рішеннями судів підстави відсутні.

Суд зазначає, що порядок виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера визначений ст.52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою передбачено, що:

- сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

- члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

- у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення ч.3 ст.52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, Закон визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді зокрема пенсії, яка належала спадкодавцеві, але не була ним одержана за життя. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, для яких спільно з отримувачем цих сум, які є доходом сім`ї.

Тобто, у разі переходу до членів сім`ї померлого пенсіонера належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали померлому, але не були ним одержані за життя.

Зі справи вбачається, що позивачка є членом сім`ї померлого ОСОБА_2 та звернулась за виплатою суми, нарахованої, але не виплаченої йому за життя пенсії до спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто до моменту, коли відповідні суми могли набути правового статусу спадщини, однак відповідач відмовив в виплаті недоодержаної пенсії.

Враховуюче наведене у сукупності та з огляду на обставин цієї справи, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що спірні правовідносини у справі стосуються спадкових прав та через це підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Вказані висновки також відповідають практиці Верховного Суду, які викладені в постанові від 30 січня 2020 року, справа №200/10269/19-а.

При цьому, колегія суддів вважає посилання суду першої інстанції на практику ВС безпідставною з огляду на відмінність обставин у справах.

Так, в постанові від 03 серпня 2022 року справа №580/4047/21 касаційний суд встановив, що: «Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.10.2020, виданим державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори, підтверджується право позивача на спадщину від його матері ОСОБА_2 у формі недоотриманої пенсії, що знаходиться у відповідача, в сумі 8747,50 гривень.

Листом відповідача від 01.02.2021 року підтверджується повідомлення йому про те, що частина невиплачених вказаній особі коштів йому видана, а щодо присуджених нарахованих і не отриманих коштів в сумі 5812,53 грн позивач повинен звернутися із заявою про виплату недоотриманих коштів та рішенням суду, що набрало законної сили, про визнання права власності за спадкоємцем на нараховані кошти.».

Також, суд вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 р. у справі №286/3516/16-ц, оскільки у вказаній справі касаційним судом було зазначено, що: «Позов мотивовано тим, що постановою Народицького районного суду Житомирської області від 22 серпня 2014 року, яка набрала законної сили 03 грудня 2014 року, зобов`язано Овруцьке об`єднане управління ПФУ в Житомирській області здійснити донарахування та провести виплату коштів чоловіку ОСОБА_3 - ОСОБА_4, однак ІНФОРМАЦІЯ_1 року він помер. Належні йому виплати за життя не отримав. Позивачка, як дружина спадкодавця отримала свідоцтво про право на спадщину на присуджені доплати до пенсії ОСОБА_5 у сумі 14979,52 грн, але відповідач коштів, що увійшли до складу спадщини, не виплачує.

З огляду на зазначене ОСОБА_3 просила суд стягнути з Овруцького об`єднаного управління ПФУ в Житомирській області на свою користь кошти за постановою Народицького районного суду Житомирської області від 22 серпня 2014 року в розмірі 14 964,20 грн. у порядку спадкування.»

Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року скасувати.

Прийняти постанову, якою направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук