Справа № 160/17956/22
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/17956/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року в адміністративній справі №160/17956/22 (головуючий суддя першої інстанції - Царікова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 08.11.2022 року (згідно накладної поштового відправлення) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 04.08.2022 року №Ф-646-25/66Р У про сплату боргу з єдиного внеску в сумі 20254,34 грн..

В обґрунтування позову зазначено, що позивач зареєстрована фізичною особою-підприємцем, проте господарську діяльність не здійснювала та звітність не подавала. З 28.02.2017 року позивачем припинено статус фізичної особи-підприємця. Крім того зазначає, що за період нарахування заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, вона була працевлаштована та за неї роботодавцями сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а тому спірна вимога належить скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених в позові.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, якою просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач, представник позивача та представник відповідача до суду апеляційної інстанції не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.158-160).

Відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила таке.

Позивач - ОСОБА_1 в період з 04.02.2011 року по 28.02.2017 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець за номером державної реєстрації 0076106.

Судом встановлено, що у позивача виник податковий борг внаслідок несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску в сумі 20254,34 грн., у тому числі 1310,94 грн. штрафних санкцій та 18943,40 грн. пені.

Зазначена заборгованість виникла внаслідок того, що з моменту передачі ІКП з органів Пенсійного фонду до органів Державної податкової служби з 01.10.2013 року по 30.09.2014 року позивачу нараховано єдиний внесок у сумі 6216,55 грн., з них:

- 1194,03 грн. - за 3 квартал 2013 року по строку сплати 21.10.2013 року;

- 1218,67 грн. - за 4 квартал 2013 року по строку сплати 20.01.2014 року;

- 1267,95 грн. - за 1 квартал 2014 року по строку сплати 22.10.2014 року;

- 1267,95 грн. - за 2 квартал 2014 року по строку сплати 21.07.2014 року;

- 1267,95 грн. - за 3 квартал 2014 року по строку сплати 20.10.2014 року.

Позивачу встановлено строк подачі звітності по єдиному внеску:

- за 2013 рік до 10.02.2014, платником подано до ДПІ 28.02.2014 року № з самостійно визначеною сумою єдиного внеску, платником не подано до ДПІ.

Сальдо розрахунків в ІКП станом на 20.10.2014 по єдиному внеску склало заборгованість у сумі 12269,28 грн, а саме:

- 3664,67 грн. залишок за 2012 рік по терміну сплати 21.01.2013 року;

- 1194,03 грн. за 1 квартал 2013 року по терміну сплати 22.04.2013 року;

- 1194,03 грн. за 2 квартал 2013 року по терміну сплати 22.07.2013 року;

- 1194,03 грн. за 3 квартал 2013 року по терміну сплати 21.10.2013 року;

- 1218,67 грн. за 4 квартал 2013 року по терміну сплати 20.01.2014 року;

- 1267,95 грн. за 1 квартал 2014 року по терміну сплати 22.04.2014 року;

- 1267,95 грн. за 2 квартал 2014 року по терміну сплати 22.04.2014 року;

- 1267,95 грн. за 3 квартал 2014 року по терміну сплати 22.04.2014 року.

Рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області № від 18.01.2018 року на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до позивача застосовано штраф у розмірі 1310,94 грн. за період з 22.01.2013 року по 08.12.2017 року та нараховано пеню у розмірі 18943,40 грн. (0,1% суми недоїмки).

Вказане рішення направлено позивачу рекомендованим листом №983 з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу, яка міститься в ідентифікаційних даних позивача: АДРЕСА_1 . Натомість поштове відправлення повернуто до ГУ ДПС у Дніпропетровській області з відміткою відділення поштового зв`язку про причину невручення: «За закінченням терміну зберігання».

Натомість, позивачем сплачено вказану у рішенні заборгованість 08.12.2017 року, що не заперечується відповідачем.

Контролюючим органом проведено нарахування штрафних санкцій позивачу у відповідності до спірної податкової вимоги у розмірі 20254,34 грн., з них 1310,94 грн. штрафних санкцій та 18943,40 грн. пені, внаслідок несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, нарахованого позивачу за період з 01.10.2013 року по 30.09.2014 року.

04.08.2022 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-646-25/66Р У, відповідно до якої загальна сума заборгованості (а саме штраф та пеня) позивача зі сплати єдиного внеску станом на 04.10.2022 року становить 20254,34 грн..

Позивач, вважаючи податкову вимогу протиправною, оскаржив її до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п 14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) самозайнята особа платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Підпункт 14.1.195 п.14.1 ст.14 ПК України дає визначення поняттю «працівник» - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст.2 Закону №2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Пунктами 3 і 10 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI надано визначення поняттям:

- застрахована особа фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

- страхувальники роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Абзацом 2 п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI встановлено, що до платників єдиного внеску віднесено фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, серед іншого: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 зазначеного Закону єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до абз.3 ч.8 ст.9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з ч.11 ст.9 Закону України №2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Крім того, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (ч.12 ст.9 Закону №2464-VI).

Згідно з ч.3 ст.9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до пп.6 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI недоїмка це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Частинами 3 та 4 ст. 25 Закону №2464-VI передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449 (далі по тексту - Інструкція №449).

Згідно пункту 1 розділу VI Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Відповідно до п. 3 розділу VI Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

- платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

- платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Пунктом 4 вказаного розділу Інструкції визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника фізичної особи).

З аналізу наведених вище положень слідує, що у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску фіскальний орган на підставі даних звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу формує та надсилає (вручає) платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки) на суму такої недоїмки.

Нарахування заборгованості позивачу зі сплати єдиного внеску здійснено на підставі облікових даних інформаційної системи ГУ ДПС у Дніпропетровській області за період з 01.10.2013 року по 30.09.2014 року, тобто за час реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця, протягом якого він мав обов`язок зі сплати єдиного внеску.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що суми єдиного внеску позивачем у вказаний період було розраховано самостійно.

З інформації, наявної в ІКП встановлено, що 08.12.2017 року заборгованість зі сплати єдиного внеску сплачено позивачем, що не заперечується контролюючим органом.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що штраф та пеню, застосовані до позивача на підставі рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 18.01.2018 року, позивачем сплачено не було.

На підставі рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 18.01.2018 року та складеної згідно зазначеного рішення вимоги №Ф-646-25/66Р У від 04.08.2022 року про сплату боргу (недоїмки) до позивача застосовано штраф у розмірі 1310,94 грн. та нараховано пеню у розмірі 18943,40 грн. (0,1% суми недоїмки).

Посилання апелянта на ту обставину, що їй вказана вимога рекомедованим листом не надсилалась та вона її своєчасно не отримала, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки це не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку сплатити заборгованість (у даному випадку пеню та штраф), а впливає лише на строки звернення до суду з позовними вимогами.

Доказів працевлаштування позивача у період з 01.10.2013 року по 30.09.2014 року та сплати за нього внесків роботодавцем не надано, трудова книжка позивача не містить відповідних записів про працевлаштування, та матеріали справи таких доказів не містять.

Крім того, як зазначалось вище, 08.12.2017 року заборгованість зі сплати єдиного внеску сплачено позивачем самостійно, що не заперечується контролюючим органом.

Доводи позивача про те, що вона як фізична особа надавала послуги з організації житлових питань згідно цивільно-правових угод, укладених з Комунальним підприємством «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради у період з 13.06.2016 року по 31.01.2017 року, та роботодавцем сплачувався за нього єдиний внесок, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказаний період не охоплює період з 01.10.2013 року по 30.09.2014 року, за який у позивача виник податковий борг та відповідно нараховано штрафні санкції, та пеню, внаслідок несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску в сумі 20254,34 грн..

За наслідком розгляду даного спору, аналізуючи підстави, покладені в основу адміністративного позову, суд дійшов висновку про те, що такі доводи позивача є необґрунтованими та не є підставою для скасування спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки), якою нараховано позивачу штраф та пеню внаслідок несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, який позивач мав сплатити, в сумі 20254,34 грн..

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що винесена Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області вимога про сплату боргу №Ф-646-25/66Р У від 04.08.2022 року у сумі 20254,34 грн. є правомірною.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимог адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року в адміністративній справі №160/17956/22 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року в адміністративній справі №160/17956/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко