Справа № 240/23629/23
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Житомир справа № 240/23629/23

категорія 111030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Романченка Є.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грайф Флексіблс Україна" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грайф Флексіблс Україна" (далі ТОВ «ФПС Флексіблс Україна») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 19.07.2023 №1 про завищення розміру від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) на суму 842 894,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "В1" від 19.07.2023 №1 про завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2023 року у розмірі 367 106,00 грн та застосування штрафних санкцій у сумі 183 553,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки № 11529/06-30-07-01/20428705 від 30.06.2023, є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, спростовуються первинними документами та даними бухгалтерського обліку товариства, а також суперечать нормам матеріального права.

Зазначає, що твердження відповідача про безтоварність господарських операцій щодо придбання товару ґрунтуються тільки на припущеннях, оскільки з метою спростування висновків контролюючому органу позивач отримав від своїх контрагентів копії митних декларацій, які підтверджують факт придбання контрагентами позивача проданого йому товару. Також зазначає, що висновки контролюючого органу про завищення від"ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (звітного) періоду ґрунтуються на припущеннях, оскільки на підтвердження реальності господарських операцій позивач має всі необхідні первинні документи. З огляду на це, спірні рішення є протиправними.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 відкрито провадження в даній справі та вирішено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання було призначено на 11.09.2023.

05.09.2023 на адресу суду від представника Головного управління ДПС у Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначає, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що контрагенти позивача не отримували на митній території України та не імпортували товар, що поставлявся позивачу, даний товар відсутній по ланцюгу постачання, походження його не відоме. Найменування товару в прибуткових ордерах та товарно-транспортних накладних відрізняється від найменування такого у видаткових та податкових накладних, а також рахунках на оплату. Наголошує, що наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідних товарів. При цьому потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) й ділову мету. У разі, якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

11.09.2023 представником Головного управління ДПС у Житомирській області заявлено клопотання про виклик в якості свідка головного державного ревізора- інспектора відділу планових перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Житомирській області ОСОБА_1 .

11.09.2023 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 20.09.2023, у зв"язку із викликом свідка.

20.09.2023 протокольною ухвалою було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 02.10.2023. Також в ході підготовчого провадження було допитано свідка та витребувано від відповідача докази, зокрема інформацію щодо відповідності контрагентів критеріям ризиковості платника податку та інформацію щодо результатів камеральної перевірки ТОВ «ФПС Флексіблс Україна», висновки якої є однією з підстав прийняття наказу про проведення перевірки від 14.06.2023 № 1407-п.

02.10.2023 розгляд справи було знято з розгляду, у зв"язку з відрядженням судді. Чергове судове засідання призначено на 05.10.2023.

05.10.2023 на адресу від Головного управління ДПС у Житомирській області надійшли витребувані судом докази. Крім того зазначено, що контролюючим органом було направлено запити до Головного управління ДПС у м. Києві щодо проведення зустрічних звірок контрагентів позивача: ТОВ " Хім Торг Полімери" та ТОВ " ТК Хім Торг".

05.10.2023 ухвалою суду, прийнятою без виходу до нарадчої кімнати, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, вирішено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

В ході судового розгляду, представник позивача просив позов задовольнити з підстав вказаних у позові та поясненнях наданих в ході судового розгляду.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Свідок ОСОБА_1 дала покази з приводу обставин, що стали відомі їй під час проведення перевірки, результати якої оформлено актом від 30.06.2023 № 11529/06-30-07-01/ НОМЕР_1 та на підставі якого винесені спірні податкові повідомлення - рішення.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін та врахувавши покази свідків, суд встановив наступне.

У період з 19 по 23 червня 2023 року працівниками ГУ ДПС у Житомирській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ФСП Флексіблс Україна» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2023 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 19.05.2023 №, з додатками, від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами проведеної перевірки 30 червня 2023 року складено акт № 11529/06-30-07-01/20428705.

У ході перевірки встановлено, що ТОВ «ФСП Флексіблс Україна» допустило порушення п. 44.1 ст. 44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодксу України та статті 1, 9 Закону України від 16.07.1999, № 996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та пп. 2.1, 2.2, 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, що призвело до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, всього на 367 106 грн за квітень 2023 року, а також п. 44.1, ст. 44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодксу України, статті 1, 9 Закону України від 16.07.1999, № 996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та пп. 2.1, 2.2, 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) на 842 894,00 грн.

На підставі вказаного акта перевірки, 19.07.2023 року відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення форми «В1» №1 яким встановлено завищення суми бюджетного відшкодування на суму 367 106,00 грн та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 183 553,00 грн, а також податкове повідомлення рішення форми «В4» №1, яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 842 894,00 грн.

Вважаючи такі рішення контролюючого органу протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 ПК України).

Як закріплено у підпункті 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 ПК України, податок на додану вартість належить до загальнодержавних податків.

Податок на додану вартість непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V ПК України (підпункт 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду, визначена згідно з розділом V ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Підпунктом «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України закріплено, що об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Положеннями статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

Приписи пунктів 198.1, 198.3 статті 198 ПК України визначають, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України закріплено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці 1 цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків закріплений у статті 200 ПК України.

Згідно з пунктом 200.1 цієї правової норми сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 закріплено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Оцінюючи висновки податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту за рахунок безпідставного віднесення до його складу сум ПДВ по податкових накладних від контрагентів постачальників, по яким в ході перевірки не підтверджено саме факт отримання товарно-матеріальних цінностей, суд уважає за необхідне зазначити таке.

Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, 01 грудня 2022 року між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Хім Торг» (постачальник) укладено договір поставки №01/12-22.

За умовами названого договору постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, зазначених цим договором, поставляти покупцю, а покупець зобов`язується приймати й оплачувати первинну гранулу полімерів (надалі товар).

Пунктами 1.2 та 1.3 договору закріплено, що поставку товару здійснюється партіями. Партія товару, яку повинен поставити постачальник, визначається у погодженому між сторонами додатку до договору, що є невід`ємною частиною договору. На основі погодженого сторонами додатку до договору постачальник складає видаткову накладку, яка підписується сторонами при прийманні передачі товару та після її підписання стає невід`ємною частиною договору.

У додатку до договору та видатковій накладній сторони вказують ціну, грошовий еквівалент вартості та кількість товару, його асортимент, номенклатуру за видами або артикулами, групами, марками, типами, розмірами, які є предметом поставки конкретної партії товару.

03 квітня 2023 року сторонами підписано додаток №4 до цього договору, в якому зазначено, що товаром, що є предметом поставки є поліетилен, арт. 1403, у кількості 22 тони, ціна за 1 тону без ПДВ 68333,34 грн, загальна вартість партії без ПДВ 1503333,38 грн та ПДВ 300666,70 грн.

Також у додатку зазначено, що під артикулом 1403 мається на увазі Поліетилен MARLEX MILLDPE D139, а поставка здійснюється на умовах DDP склад покупця, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, 1/154.

За фактом поставки оформлено видаткову накладну №405 від 20 квітня 2023 року, в якій зазначено товар Поліетилен арт. 1403, яка підписана уповноваженими представниками сторін договору, товарно-транспортною накладною від 20 квітня 2023 року №436 та прибутковим ордером від 20 квітня 2023 року №-00232а, згідно якого прийнято товар Поліетилен MILLDPE D139 22000 кг та відходи упаковки 88 кг.

З огляду на те, що додаток №4 до договору передбачає, що саме слід розуміти під товаром «поліетилен, арт. 1403», а саме Поліетилен MARLEX MILLDPE D139, суд приходить до висновку, що зазначення у первинних документах найменування товару у обох цих варіантах є допустимим та не свідчить про безтоварність господарської операції.

Надаючи правову оцінку твердженню відповідача про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська компанія «ХІМ ТОРГ» (інший код ЄДРПОУ), у якого ТОВ «Торгівельна компанія «Хім Торг» (контрагент позивача) придбала поставлений позивачу товару, не задекларувало придбання такого товару, а згідно бази даних АІС «Податковий блок» «Вантажно-митні декларації (імпорт)» останнє не імпортувало проданий товар, суд зауважує на таке.

Згідно копії митної декларації 23UA29U1 ТОВ «Торгівельна компанія «Хім Торг» в січні 2023 року імпортувало на територію України полімери етилену у первинних формах: металоценовий лінійний поліетилен низької щільності, являє собою сополімер етилену та гексену, марки: MARLEX METALLOCENE MIKKDPE (D139) у вигляді гранул, з відносною густиною 0,918 г/см3. Вага імпорту 22000 кг.

Також на спростування твердження відповідача про відсутність у розпорядженні контрагента позивача приміщень, з яких здійснювалась поставка, позивач надав лист ТОВ «Торгівельна компанія «Хім Торг», в якому зазначено, що останнє здійснювало поставку зі складу ТОВ «Укрлогістикцентр», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Миколи Хвильового, 15, з яким укладено договір відповідального зберігання від 01 серпня 2019 року №4/08/19. Інформація про такі договірні відносини у формі 20-ОПП не відображається.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач довів належними та допустимими доказами реальне виконання господарської операції з поставки товару, яка мала місце з ТОВ «Торгівельна компанія «Хім Торг» та спростував твердження контролюючого органу, наведені в акті перевірки. Натомість відповідач не надав доказів на обґрунтування викладених у акті перевірки висновків про відсутність у постачальника позивача реальної можливості виконати таку операцію.

Отже, висновок податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ за операцією придбання товару у ТОВ «Торгівельна компанія «Хім Торг» є помилковим.

Щодо господарських операцій позивача з контрагентом ТОВ «ХІМ ТОРГ ПОЛІМЕРИ», судом зазначається наступне.

01 лютого 2023 року між позивачем (покупець) та ТОВ «ХІМ ТОРГ ПОЛІМЕРИ» (постачальник) укладено договір поставки №01/02-1.

За умовами названого договору постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, зазначених цим договором, поставляти поліетилен, поліпропілен (надалі товар) покупцю, а покупець зобов`язується здійснити приймання й сплатити постачальнику грошовий еквівалент вартості прийнятого товару.

Пунктами 1.2 та 1.3 договору закріплено, що поставку товару здійснюється партіями. Партія товару, яку повинен поставити постачальник, визначається у погодженому між сторонами додатку до договору, що є невід`ємною частиною договору. На основі погодженого сторонами додатку до договору постачальник складає видаткову накладку, яка підписується сторонами при прийманні передачі товару та після її підписання стає невід`ємною частиною договору.

У додатку до договору та видатковій накладній сторони вказують ціну, грошовий еквівалент вартості та кількість товару, його асортимент, номенклатуру за видами або артикулами, групами, марками, типами, розмірами, які є предметом поставки конкретної партії товару.

30 березня 2023 року сторонами підписано додаток №3 до цього договору, в якому зазначено, що товаром, що є предметом поставки є поліпропілен, арт. 2270, у кількості 88,00 тони, ціна за 1 тону без ПДВ 51666,67 грн, загальна вартість партії без ПДВ 4546666,96 грн та ПДВ 909333,40 грн.

Також у додатку зазначено, що під артикулом 2270 мається на увазі Поліпропілен РР НР 1106 К, а поставка здійснюється на умовах DDP склад покупця, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, 1/154.

За фактом поставки оформлено видаткові накладні № 68 від 18.04.2023, № 70 від 20.04.2023, № 71 від 20.04.2023, № 73 від 24.04.2023, в яких зазначено товар Поліпропілен арт. 2270, які підписані уповноваженими представниками сторін договору, товарно-транспортними накладними від 12.04.2023 та від 13.04.2023 та прибутковими ордерами від 18.04.2023 № -00227 та від 20.04.2023 № -00231 та № -00232, згідно яких прийнято товар Поліпропілен НР 1106 К, в загальній кількості 88000,00 кг.

З огляду на те, що додаток №3 до договору передбачає, що саме слід розуміти під товаром «поліетилен, арт. 2270», а саме Поліпропілен РР НР 1106 К, суд приходить до висновку, що зазначення у первинних документах найменування товару у обох цих варіантах є допустимим та не свідчить про безтоварність господарської операції.

Надаючи правову оцінку твердженню відповідача про те, що за аналізом ланцюгу постачання згідно бази даних «Єдиний реєстр податкових накладних», АІС «Податковий блок» «Вантажно-митні декларації (імпорт)» не встановлено придбання ТОВ «ХІМ ТОРГ ПОЛІМЕРИ» товару, що проданий позивачу, суд зауважує на таке.

Згідно копій митних декларацій 23UA31U9, 23UA73U0, 23UA80U4, 23UA90U6, ТОВ «ХІМ ТОРГ ПОЛІМЕРИ» у квітні 2023 року імпортувало на територію України поліпропілен в первинній формі, гранульований РР НР1106К 22000,00 кг по кожній декларації. Використовується при виробництві плівок, які можна перетворити на розтягнуті стрічки для ткацького виробництва.

З матеріалів справи вбачається, що під артикулом 2270, мається на увазі товар - поліпропілен в первинній формі, гранульований поліпропілен РР НР1106 К. З приводу використання абревіатури у спрощеному порядку під РР 1106 К не ставить під сумнів поставлену сировину, оскільки це все все різновиди поліпропілену.

Також на спростування твердження відповідача про відсутність у розпорядженні контрагента позивача приміщень, з яких здійснювалась поставка, позивач надав лист ТОВ «ХІМ ТОРГ ПОЛІМЕРИ», в якому зазначено, що останнє здійснювало поставку зі складу виробника на склад покупця, що знаходиться за адресою м. Житомир, вул. Промислова 1/154. Інформація про такі договірні відносини у формі 20-ОПП не відображається.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач довів належними та допустимими доказами реальне виконання господарської операції з поставки товару, яка мала місце з ТОВ «ХІМ ТОРГ ПОЛІМЕРИ» та спростував твердження контролюючого органу, наведені в акті перевірки. Натомість відповідач не надав доказів на обґрунтування викладених у акті перевірки висновків про відсутність у постачальника позивача реальної можливості виконати таку операцію.

Отже, висновок податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ за операцією придбання товару у ТОВ «ХІМ ТОРГ ПОЛІМЕРИ» є помилковим.

Зміст наданих позивачем доказів спростовує висновок відповідача щодо нереальності досліджуваних господарських операцій на сукупності з`ясованих під час перевірки доказів, а саме:

- документальне оформлення операцій поставки без фактичного здійснення операцій;

- неможливість здійснення господарської операції з ідентифікованим товаром у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його придбання;

- суб`єкти господарювання по ланцюгу постачання не мають потужностей та складських приміщень, автотранспорту для перевезення вантажів, що фізично унеможливлює виконання договірних умов у задекларованих обсягах;

- незначна кількість, враховуючи специфіку досліджуваних операцій та обсяги реалізації, працівників контрагентів позивача;

- відсутність декларування придбання контрагентами позивача у сторонніх підприємств та організацій відповідних матеріальних цінностей;

- грошові кошти, сплачені на користь контрагентів всупереч норм підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України не для господарської діяльності, на інші цілі, не пов`язані з реальним постачанням (продажом) товару.

Додатково суд зауважує, що відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року № 73, фінансова звітність бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансовий стан, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Фінансова звітність складається з балансу (звіту про фінансовий стан), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (далі звіт про фінансові результати), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності.

У Звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період.

Джерелом відомостей для заповнення Звіту про фінансові результати є дані регістрів бухгалтерського обліку, що містять інформацію про доходи, витрати, прибуток, збитки та сукупний дохід.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16 липня 1999 року №996-ХІV з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту Закон України №996-ХІV).

Відповідно до статті 1 цього Закону господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі статтею 9 Закону України №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю за впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Статтями 1 та 3 названого Закону передбачено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Первинні документи по відображенню господарських операцій являються основою і для податкового обліку.

Тому, будь-які документи (у тому числі договори, акти виконаних робіт, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку (частина 3 статті 9 Закону України №996-ХІV).

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі №160/3364/19, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків сформував податковий кредит, що враховується при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Платник податків (покупець товару чи послуги) на час здійснення господарської операції з придбання товару не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару чи послуги у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на включення оплачених сум до складу витрат за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів.

Щодо доводів контролюючого органу про наявність підстав для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення форми "В4" від 19.07.2023 №1, яким встановлено завищення розміру від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) на суму 842 894,00 грн, суд враховує таке.

Як зазначено контролюючим органом в підпункті 3.3.3 пункту 3.3 розділу ІІІ акта перевірки: порушення позивачем достовірності і правильності визначення суми від"ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 842 894,00 грн відбулося внаслідок завищення показника рядка 19 Декларації (зазначено у п.п. 3.3.1 цього пункту).

Так, у підпункті 3.3.1 пункту 3.3 розділу ІІІ акта перевірки значиться, що при визначені суми від"ємного значення різниці між сумою податкового зобов"язання та сумою податкового кредиту (показник рядка 19 Декларації ) за квітень 2023 року встановлено її завищення на суму 1 210 000,00 грн внаслідок завищення податкового кредиту (показник рядка 17 (колонка Б) Декларацій на загальну суму 1 210 000,00 грн. При цьому зазначено, що порушення детально описано у п.3.2 розділу ІІІ акта перевірки.

Враховуючи, що суд уже надав оцінку доводам контролюючого органу про безтоварність господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ " Хім Торг Полімери" та ТОВ " ТК Хім Торг", які описано п.3.2 розділу ІІІ акта перевірки, слід прийти до висновку про протиправність повідомлення-рішення форми "В4" від 19.07.2023 №1.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» ЄСПЛ визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, враховуючи те, що позивачем надані всі первинні документи, які відображають реальність господарських операцій з його контрагентами та є підставою для формування податкового обліку, а відповідачем не доведено обґрунтованості висновків перевірки та правомірності оскаржуваних рішень, суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту прав позивача у судовому порядку шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення форми "В4" від 19.07.2023 №1 про завищення розміру від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) на суму 842 894,00 грн та податкового повідомлення-рішення форми "В1" від 19.07.2023 №1 про завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2023 року у розмірі 367 106,00 грн та застосування штрафних санкцій у сумі 183 553,00 грн.

Відтак, позовні вимоги ТОВ «ФПС Флексіблс Україна» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У силу приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням відмови позивача від частини позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 194, 242-246, 250, 255, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Грайф Флексіблс Україна" (вул.Промислова, 1/154, а/с 55, м.Житомир, 10025, ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул.Юрка Тютюнника, 7, м.Житомир, 10003, код ЄДРПОУ ВП: 44096781) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області форми "В4" від 19.07.2023 №1.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області форми "В1" від 19.07.2023 №1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФПС Флексіблс Україна» 18 150,00 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Ю. Романченко