Справа № 400/9423/23
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 р. № 400/9423/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056,

третя особа:ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 ,

про:визнання протиправною та скасування постанови від 19.07.2023 р. №68236233,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту Позивач) звернулася до суду з позов до Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) (далі по тексту Відповідач ), третя особа на стороні Відповідача без заявлення самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , з вимогами про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 19.07.2023 року у ВП № 68236233.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час примусового виконання Ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.10.2021 року про визначення часу спілкування ОСОБА_2 з малолітньою дитиною ОСОБА_3 без присутності матері кожної першої та третьої суботи та неділі місяця з 10:00 до 17:00, та зобов`язання ОСОБА_1 передати дитину - ОСОБА_3 його батьку ОСОБА_2 за адресою 12 Повздовжня 16 кв. 69, державним виконавцем 15.07.2023 та 16.07.2023 року складені акти про «невиконання рішення суду ОСОБА_1 ».

За наслідками складених актів державним виконавцем винесено Постанову про накладення штрафу. Позивач зазначає, що підстав для накладення штрафу на неї, як боржника у виконавчому провадженні, у державного виконавця не було, оскільки вона заздалегідь - 13.07.2023 року повідомила державного виконавця заявою про неможливість у встановлений графіком день та час забезпечити передання ОСОБА_4 сина, оскільки вона через обстріли у м. Миколаєві та існування очевидної небезпеки життю та здоров`ю дитини, тимчасово виїхала разом з дитиною у більш безпечну місцевість. Позивач просить суд визнати таку постанову протиправною та скасувати.

02.08.2023 року Ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позивного провадження, з викликом сторін в судове засідання.

24.10.2023 року від Відповідача на адресу суду надійшов Відзив на позовну заяву, де відповідач заперечував проти позову та зазначив, що 13.07.2023 року від ОСОБА_1 надійшла заява про те, що вона не може забезпечити зустріч ОСОБА_2 з дитиною, через тимчасову зміну місця проживання дитини, але до заяви не було додано ніяких підтверджуючих документів, та крім того, Заява була подана з порушенням терміну подачі таких заяв, що передбачений ч. 4 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження». Про невиконання рішення суду Позивачкою державний виконавець склав два акти на підставі який прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу. Відповідач вважає, що під час прийняття оскаржуваної постанови діяв у межах та в спосіб, визначений законом, а відтак, позовні вимоги не належать задоволенню.

04.09.2023 року від представника Позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідач, де вона зазначила, що попередила заздалегідь державного виконавця про неможливість виконання умов Ухвали суду, через обстріли у місті вимушена була разом з дитиною тікати в більш безпечне місце. Акти державного виконавця, які датовані від 15.07.2023 року та 16.07.2023 року, станом на дату подачі позову до суду були відсутні в матеріалах виконавчого провадження та завантажені в систему АСВП 68236233 тільки 09.08.2023 року. Це свідчить про те, що на час винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу у державного виконавця були взагалі відсутні будь-які підстави вважати, що Позивач перешкоджає проведенню виконавчих дій та навмисно не виконує рішення суду.

На вимогу суду представник Відповідач 16.08.2023 року надав до суду копію виконавчого провадження ВП № 68236233.

Оскільки сторони подали клопотання про розгляд справи без їх участі, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

З`ясувавши позицію сторін, дослідив докази, що містяться у справі, судом встановлено:

За завоюю ОСОБА_2 від 19.01.2022 року державним виконавцем 20.01.2022 року відкрито виконавче провадження по виконанню Ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва про визначення часу спілкування ОСОБА_2 з малолітньою дитиною ОСОБА_3 без присутності матері кожної першої та третьої суботи та неділі місяця з 10:00 до 17:00, та зобов`язання ОСОБА_1 передати дитину - ОСОБА_3 його батьку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 .

02.06.2022 року через введення в Україні воєнного стану, постійні обстріли та бомбардування міста, державним виконавцем винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій до 13.06.2022 року.

07.07.2023 року державним виконавцем Позивачці надіслана вимога про зобов`язання 15.07.2023 року та 16.07.2023 року передати дитину батькові для спілкування.

13.07.2023 року від ОСОБА_1 на адресу державного виконавця подана заява, в якій вона повідомляє, що через постійні обстріли міста та наявність очевидної небезпеки загрози життю та здоров`ю дитини вимушена тимчасово виїхати з міста в більш небезпечне місце.

В матеріалах справи містяться акти державного виконавця від 15.07.2023 року та від 16.07.2023 року, що за адресою АДРЕСА_3 ОСОБА_1 не знаходиться та дитину вона для спілкування не передала батькові ОСОБА_2 , чим не виконала вимоги Ухвали суду.

19.06.2023 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 1700 грн за невиконання нею 15.07.2023 року та 16.07.2023 року рішення суду.

02.08.2023 року державним виконавцем винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій через перебування малолітньої дитини на лікуванні у Львівській області.

Приймаючи рішення про суті спору, суд виходить з наступного:

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

5 жовтня 2016 року набрав чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 6 статті 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За рішенням про встановлення побачення з дитиною, державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 64-1 Закону № 1404-VIII виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

Згідно із статтею 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з аналізу перелічений норм права, держаний виконавець зобов`язаний надати оцінку діям боржника при невиконанні рішення суду та з`ясувати поважні чи неповажні причини передували невиконанню боржником рішення суду.

Порядок виконання судових рішень визначений, окрім Закону України «Про виконавче провадження», ще й в Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5).

Так, у розділі ІХ Інструкції № 512/5 наведено порядок виконання рішень немайнового характеру, у тому числі рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною.

Відповідно до п.п. 8, 9 розділу ІХ Інструкції № 512/5 державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону №1404-VІІІ.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з не поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII .

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Повторним невиконанням судового рішення в розумінні ст. 64-1 Закону №1404-VІІІ є встановлений відповідним актом факт кожного наступного невиконання боржником судового рішення після складення акту про невиконання такого рішення вперше та винесення відповідної постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 відповідачем було прийнято постанову про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений строк.

Разом з тим, у матеріалах справи мітиться Заява Позивачки від 13.07.2023 року, якою вона попереджає державного виконавця, що 15го та 16го липня не зможе виконати рішення суду, зазначаючи причину «оскільки існує небезпека життю та здоров`ю дитини через обстріли міста». Відповідач не заперечує проти цього факту.

Державний виконавець достеменно був обізнаний, що за адресою: АДРЕСА_3 15-го та 16-го липня 2023 року Позивачки не буде, виходить за місцем її мешкання разом зі Стягувачем та складають Акти про не виконання ОСОБА_1 рішення суду.

Крім того, слід зазначити, що під час вчинення виконавчих дій та складання акту, державним виконавцем не залучалося понятих чи свідків для підтвердження чи спростування зафіксованих в акті даних, що ставить під сумнів факт виходу державного виконавця та стягувача за місцем проживання Позивачки 15-го та 16 го липня 2023 року.

При цьому, Державний виконавець не надає жодної оцінки поважності та/або неповажності причин невиконання рішення суду ОСОБА_1 .

Наведене дає підстави стверджувати, що Держаним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови та вчинення виконавчих дій (складання Актів) не вжито належних заходів щодо офіційного з`ясування обставин справи та не надано оцінку поважності та/або неповажності причин невиконання рішення суду ОСОБА_1 . А відтак, постанова про накладення штрафу належить скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надала квитанцію про сплату судового збору в сумі 858,88 грн, що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ідентифікаційний код34993225), за участю третьої особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 19.07.2023 року у ВП № 68236233 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про накладення штрафу від 19.07.2023 року у ВП № 68236233.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ідентифікаційний код34993225) судовий збір у сумі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім грн 88 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 06.11.2023 р.

Суддя Н. В. Лісовська