Справа № 160/2902/23
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2023 рокуСправа №160/2902/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування акта, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Акт службового розслідування, проведений інженером інформаційно-телекомунікаційного вузла зв`язку старшим лейтенантом ОСОБА_2 , та затверджений командиром Військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_3 , на підставі якого винесений наказ №3779 від 24.10.2022 «Про результати службового розслідування» стосовно старшого солдата резерву 16 запасної роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №3779 від 24.10.2022 «Про результати службового розслідування» стосовно старшого солдата резерву 16 запасної роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) негайно нарахувати та виплатити старшому солдату резерву 16 запасної роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 : грошове забезпечення з 11.10.2022 по 13.10.2022 включно, премію за жовтень 2022 року в розмірі 100 відсотків, додаткову винагороду за жовтень 2022.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України та на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Спірним Актом службового розслідування, затвердженого командиром Військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 , передбачено, що 11 жовтня 2022 року позивачем було самовільно, без зброї, залишено територію військової частини та, відповідно, до висновків цього акту було винесено спірний наказ командира військової частини НОМЕР_1 №3779 від 24.10.2022 «Про результати службового розслідування», відповідно до якого позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Крім того, зазначеним наказом позивачу призупинено виплату грошового забезпечення з 11 жовтня 2022 року з поновленням виплати з 14 жовтня 2022 року, а також встановлено премію в розмірі нуль відсотків за жовтень 2022 року та не включено до наказу на виплату додаткової винагороди за жовтень 2022 року. Однак з вказаним Актом службового розслідування та наказом позивач категорично не погоджується та вважає їх такими, що прийняті з рушенням процесуальних норм проведення службового розслідування, оскільки обставини події відповідачем були роглянуті не повно та не об`єктивно, а висновки зроблено упереджено, оскільки в період з 11.10.2022 по 13.10.2022 включно він знаходився у місці проходження військової служби. На підставі викладеного, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Судом встановлено, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п`ять днів для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду.
Так, 06.03.2023 адвокатом Сергієнко Д.М. подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, проте ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2023 наведені у вказаній заяві причини пропуску строку звернення до суду визнано неповажними, а позовну заяву повернуто позивачеві.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.06.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2023 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Адміністративна справа №160/2902/23 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 17.07.2023 р.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/2902/23 розподілена судді Калугіній Н.Є.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року, позовну заяву було залишено без руху та надано позивачеві термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання: заяви про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску, у разі його пропуску.
Представником позивача 07.08.2023 року через підсистему «Електронний суд» було надіслано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року було визнано причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом поважними, а заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду- задоволено, прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі №160/2902/23 за цією позовною заявою, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Крім того, вищезазначеною ухвалою суду було зобов`язано позивача у 5-денний термін з дня отримання даної ухвали, надати до суду оригінал позовної заяви з додатками для суду та відповідача у справі та витребувано у військової частини НОМЕР_1 засвідчені належним чином копії матеріалів службового розслідування щодо самовільного залишення ОСОБА_1 території військової частини та наказу № 3779 від 24.10.2022 "Про результати службового розслідування".
22.08.2023 року через підсистему «Електронний суд» представником позивача до суду було надіслано повідомлення про направлення засобами поштового зв`язку оригіналів позовної заяви з додатками для суду та відповідача 18.02.2023 року.
22.08.2023 року до канцелярії суду надійшов оригінал позовної заяви з додатками для суду та відповідача.
Крім того, до вказаної позовної заяви позивачем було долучено клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та клопотання про виклик та допит свідків.
10.10.2023 року за допомогою засобів поштового зв`язку до суду надійшов відзив військової частини НОМЕР_1 на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що згідно матеріалів службового розслідування, його було призначено на підставі рапорту командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 про відсутність на службі з 09.30 годин 11.10.2023 року солдата ОСОБА_1 та відповідно до рапорту командира 16 зведеної роти капітана ОСОБА_5 стало відомо, що солдат ОСОБА_1 був на ранковому шикуванні 14.10.2023 року. Отже, виходячи із вищезгаданих рапортів та матеріалів службового розслідування був встановлений той факт, що солдат ОСОБА_1 був відсутній на службі в період з 11.10.2023 року по 13.10.2023 року, ці обставини підтверджуються актом про результати службового розслідування. Так, відповідачем зауважується, що акт службового розслідування є документом, який в собі містить доказову інформацію і не є самим по собі актом індивідуальної дії або розпорядчим актом в прямому його розумінні. На підставі акту службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 було прийнято рішення у формі наказу від 24.10.2023 року №3779 про результати службового розслідування, відповідно до якого на старшого солдата ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення - догана, зобов`язано не виплачувати грошове забезпечення за період з 11.10.2023 року по 13.10.2023 року включно та позбавлено за жовтень місяць грошової допомоги на період дії воєнного стану. Також, результати службового розслідування було доведено до ОСОБА_1 24.10.2022 року, що з його сторони не було оскаржено і не було ним отримано весь матеріал службового розслідування щоб його оскаржити. Крім того, ОСОБА_1 до командування військової частини НОМЕР_1 із скаргою на неправомірно чи неповно проведене розслідування не звертався, в тому числі не заявляв жодних заяв і клопотань про додаткове проведення розслідування і відображення в ньому раніше не висвітлених фактів. Враховуючи положення Порядку № 260 та чинність наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2023 року № 3779 старшому солдату ОСОБА_1 цілком правомірно не виплачено грошове забезпечення за період з 11.10.2023 року по 13.10.2023 року, а також не виплачено премію місячного грошового забезпечення та грошову допомог під час дії воєнного стану. Також, відповідач зауважує, що притягнення до дисциплінарної відповідальності та розгляд акту службового розслідування є дискреційними повноваженнями військової частини НОМЕР_1 Отже, на думку відповідача, в даному випадку відсутні підстави для визнання дій Військової частини НОМЕР_1 протиправними стосовно притягнення солдата ОСОБА_1 , оскільки керівництво , військової частини діяло в межах чинного законодавства, як того вимагає Конституція України у відповідності до статті 19.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та клопотання про виклик та допит свідків в адміністративній справі №160/2902/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування акта, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії було відмовлено.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02 серпня 2019 року № 243 солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20 липня 2019 року № 54-РС на посаду номера обслуги 1 реактивного артилерійського взводу 2 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, який прибув з військової частини НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 , зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення і вважати таким, що 02 серпня 2019 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21 вересня 2022 року № 278 нижчепойменованих військовослужбовців, які проходять військову службу під час мобілізації на посадах рядового, та сержантського складу від займаних посад увільнити та призначити: старшого солдата ОСОБА_1 , солдата резерву 16 запасної роти військової частини НОМЕР_1 стрільцем 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону. Вважати таким, що 21 вересня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Рапортом командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 від 13 жовтня 2022 року за вихідним № 1431 стало відомо, що 11 жовтня 2022 року о 09:30 годині під час відправки особового складу 2 стрілецького батальйону до 239 ЗВП стрілець 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 відмовився слідкувати на полігон та самовільно, без зброї, залишив територію військової частини.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14 жовтня 2022 року № 302 нижчепойменованих військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом на посадах рядового, та сержантського складу від займаних посад увільнити та призначити: старшого солдата ОСОБА_1 , стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роги 2 стрілецького батальйону солдатом резерву 16 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що 14 жовтня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Відповідно до рапорту командира 16 запасної роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_5 від 20 жовтня 2022 року за вихідним № 5501 солдат резерву 16 запасної роти військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 був присутній на ранковому шикуванні 16 запасної роти 08:30 годині 14 жовтня 2022 року.
В ході проведення службового розслідування були відібрані пояснення від 17 жовтня 2022 року у начальника штабу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 , командира 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_7 , солдата 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , командира НОМЕР_6 запасної роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_5 , солдата резерву військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 .
За результатами проведення службового розслідування складено відповідний Акт службового розслідування від 24.10.2022 року.
Висновки означеного акта перевірки обґрунтовані тим, що 11 жовтня 2022 року о 09:30 годині під час відправки особового складу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону до 239 ЗВП АДРЕСА_2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_5 старший солдат ОСОБА_1 відмовився висунутись на 239 ЗВП у складі 1 стрілецької роти, та самовільно без зброї залишився в м. Кривий Ріг. З 11.10.2022 року по теперішній час старший солдат ОСОБА_1 був відсутній на усіх шикуваннях та вечірніх перевірках у місці розташування підрозділу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону на 239 ЗВП смт. Черкаське Дніпропетровської області.
Вважаючи Акт службового розслідування від 24.10.2022 року та наказ командира військової частини НОМЕР_1 №3779 від 24.10.2022 року протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" здійснено правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина 4 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").
Законом України від 24.03.1999 №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
За приписами статті 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.
Згідно з статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
За статтею 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут).
Згідно зі статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту установлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно з частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Згідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтями 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Відповідно до ст.97 Дисциплінарного статуту ЗСУ про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.
Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.
Статтею 98 Дисциплінарного статуту ЗСУ, встановлено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
Отже аналізуючи наведені норми, слід зазначити, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником) і дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.
Порядок виконання дисциплінарних стягнень установлений, зокрема, статтями 96-98 Дисциплінарного статуту, відповідно до яких дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.
Особи, з вини яких не було виконане стягнення, несуть дисциплінарну відповідальність. Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
Аналізуючи наведені норми, суд зазначає, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.
При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.
Згідно з абзацом 4 пункту 2 розділу I Порядку №608, службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Відповідно до пунктів 1, 3 розділу ІV Порядку №608, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Як видно з пункту 1 розділу V Порядку №608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування (п.2 розділу V Порядку №608).
Відповідно до пункту 3 розділу V Порядку №608, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
Згідно з п.4 розділу V Порядку №608, у резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Згідно з вимогами пункту 6 розділу V Порядку №608, після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Пунктом 1 розділу VІ Порядку №608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.
Відповідно до вимог пункту 2 розділу VІ Порядку №608, дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Згідно з вимогами пункту 3 розділу VІ Порядку №608, якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.
Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Згідно з вимогами пункту 15 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Згідно пунктів 1, 3 розділу ХVI Порядку № 260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби. Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.
Відповідно до розділу ХVI Порядку № 260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках:
- за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення;
- за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення;
- у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром;
- у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, - за місяць, у якому така постанова надійшла до військової частини;
- у разі накладення на військовослужбовця в календарному місяці більше трьох дисциплінарних стягнень, крім дисциплінарного стягнення "зауваження", - за місяць, у якому накладено дисциплінарні стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром;
- у разі відрахування з ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти або науково-дослідної установи через невиконання індивідуального навчального плану (індивідуального плану наукової роботи) або недисциплінованість - за місяць, у якому було здійснено відрахування;
- у разі неуспішного закінчення ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти або науково-дослідної установи - за місяць, у якому закінчилося навчання;
- у разі звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем - з місяця, у якому надійшов витяг з наказу про звільнення;
у разі порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до матеріальних збитків, - за місяць, у якому видано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності;
- у разі скоєння у військовій частині аварій, подій, пов`язаних із загибеллю людей з вини військовослужбовців під час виконання ними службових обов`язків, чи злочинів - за місяць, у якому сталася аварія, подія, пов`язана із загибеллю людей.
Відповідно до п. 17 розділу І вказаного Порядку, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Як було встановлено судом, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13 жовтня 2022 року № 3511 «Про призначення службового розслідування» було призначено проведення службового розслідування, з метою встановлення причин та умов відсутності на військовій службі стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_5 старшого солдата ОСОБА_1 .
В ході проведення службового розслідування були відібрані пояснення від 17 жовтня 2022 року у начальника штабу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 , командира 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_7 , солдата 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , командира НОМЕР_6 запасної роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_5 , солдата резерву військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 .
Відповідно до рапорту командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 від 13 жовтня 2022 року за вихідним № 1431 стало відомо, що 11 жовтня 2022 року о 09:30 годині під час відправки особового складу 2 стрілецького батальйону до 239 ЗВП стрілець 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старшин солдат ОСОБА_1 відмовився слідкувати на полігон та самовільно, без зброї, залишив територію військової частини.
За результатами проведення службового розслідування складено Акт від 24 жовтня 2022 року, відповідно до п.3.1-3.6 якого:
«З письмового пояснення начальника штабу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 від 17 жовтня 2022 року стало відомо, що 11 жовтня 2022 року о 09:30 годині під час відправки особового складу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону до 239 ЗВП смт.Черкаське Дніпропетровської області з міста Кривого Рогу стрілець 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_5 старший солдат ОСОБА_1 відмовився висунутись на 239 ЗВП у складі 1 стрілецької роти, та самовільно без зброї залишився в м.Кривий Ріг. З 11.10.2022 року по теперішній час старший солдат ОСОБА_1 був відсутній на усіх шикуваннях та вечірніх перевірках у місці розташування підрозділу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону на 239 ЗВП смт. Черкаське Дніпропетровської області. Місцезнаходження старшого солдата ОСОБА_1 достовірно невідоме.
З письмового пояснення командира 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_7 від 17 жовтня 2022 року стало відомо, що о 09:30 годині 11 жовтня 2022 року був свідком того, що під час відправки особового складу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону до 239 ЗВП смт Черкаське Дніпропетровської області з міста Кривого Рогу стрілець 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 відмовився висунутись на 239 ЗВП у складі 1 стрілецької роти, та самовільно без зброї залишився в м.Кривий Ріг. З 11.10.2022 року по теперішній час старший солдат ОСОБА_1 був відсутній на усіх шикуваннях та вечірніх перевірках у місці розташування підрозділу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону на 239 ЗВП смт. Черкаське Дніпропетровської області. Місцезнаходження старшого солдата ОСОБА_1 достовірно невідоме.
3 письмового пояснення солдата 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 від 17 жовтня 2022 року стало відомо що о 09:30 годині 11 жовтня 2022 року був свідком того, що під час відправки особового складу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону до 239 ЗВП смт Черкаське Дніпропетровської області з міста Кривого Рогу стрілець 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 відмовився висунутись на 239 ЗВП у складі 1 стрілецької роти, та самовільно без зброї залишився в м.Кривий Ріг. З 11.10.2022 року по теперішній час старший солдат ОСОБА_1 був відсутній на усіх шикуваннях та вечірніх перевірках у місці розташування підрозділу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону на 239 ЗВП смт. Черкаське Дніпропетровської області. Місцезнаходження старшого солдата ОСОБА_1 достовірно невідоме.
З письмового пояснення командира НОМЕР_6 запасної роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_5 від 17 жовтня 2022 року стало відомо, що солдат резерву 16 запасної роти старший солдат ОСОБА_1 14 жовтня 2022 року з`явився на ранкове шикування особового складу 16 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .
З письмового пояснення солдата резерву військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 від 17 жовтня 2022 року стало відомо, шо він з 11 жовтня 2022 року знаходився в підрозділі 16 запасної роти, на шикування з`являвся, та територію військової частини не покидав.»
Частиною 4 статті 24 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Суд зауважує, що сам факт відмови позивача слідкувати на полігон за наказом відповідного командира (начальника) є самовільним залишенням ОСОБА_1 місця служби, що в свою чергу є підставою для не виплати додаткової винагороди передбаченої Постановою КМУ № 168, а тому позов в частині визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про результати службового розслідування» №3779 від 24.10.2022 року, щодо припинення виплати позивачеві такої винагороди задоволенню не підлягає.
При цьому слід зазначити про те, що факт встановлення самовільного залишення позивачем військові частини має досліджуватися в рамках розгляду протоколу про притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи, з прийняттям 24.10.2022 оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 №3779 «Про результати службового розслідування», яким позивача визнано таким, що з 11.10.2022 року самовільно залишив військову частину та знято з всіх видів забезпечення такої частини, військова служба позивача фактично призупинена.
Натомість, службове розслідування за фактом залишення позивачем місця розташування підрозділу було призначено 13.10.2022 року та завершено 24.10.2022 року.
Питання щодо внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не ініціювалось.
Однак, в силу вимог ст. 24 Закону №2232-XII саме день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про військовослужбовця обумовлено як можливість початку призупинення військової служби особи, що самовільно залишила військову частину.
За відсутності факту самовільного залишення військовослужбовцем військової частини чи місця проходження служби, у військової частини відсутні законодавчо визначені підстави для припинення виплати позивачеві грошового забезпечення.
Отже, визнаючи оскаржуваним наказом позивача таким, що самовільно залишив військову частину та позбавляючи його всіх видів забезпечення 11.10.2022 року, відповідачем порушено вимоги ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-XII та Порядку № 260, а тому, задля відновлення порушеного права позивача на отримання належного грошового забезпечення, слід зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату основного грошового забезпечення з 11.10.2022 по 13.10.2022 включно.
Зважаючи на те, що за приписами Порядку № 260 командири (начальники) військових частин, мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби, суд вважає, що командир Військової частини НОМЕР_1 встановлюючи позивачу премію у розмірі нуль відсотків за жовтень 2022 року виходив з показника особистого внеску ОСОБА_1 в загальні результати служби. Доказів того, що позивач мав кращий показник особистого внеску в загальні результати служби ніж військовослужбовці, яким було призначено таку премію матеріали справи не містять, а тому підстав для визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про результати службового розслідування» №3779 від 24.10.2022 року в частині встановлення ОСОБА_1 такого розміру премії не має.
Також, суд вважає, що не підлягають задоволенню і вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування акта службового розслідування, зважаючи на те, що такий акт є документом внутрішнього користування, що фіксує певні обставини та не є рішенням суб`єкта владних повноважень, у розумінні п.19 ч.1 ст.4, п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи викладені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України, суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір останнім сплачено не було, а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат у вигляді судового збору.
Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини від 13 жовтня 2022 року № 3511 «Про призначення службового розслідування» в частині позбавлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) виплати грошового забезпечення з 11 жовтня 2022 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) основне грошове забезпечення у період з 11.10.2022 року по 13.10.2022 року включно.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 08.11.2023 року.

Суддя Н.Є. Калугіна