Справа № 520/13702/23
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 р. Справа № 520/13702/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Спірідонов М.О.) від 05.07.2023 року по справі №520/13702/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання виконати певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не нарахування та невиплати мені різниці в пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.07.2022 року та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити позивачу доплату різниці в пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.07.2022 року та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка визначається відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001 року №159, за період з 01.04.2019 року по день нарахованої, та не виплаченої частини пенсії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.06.2023 р. позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати поважні підстави для поновлення строку.

На виконання ухвали суду позивачем було надано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 року позовну заяву повернуто позивачу.

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем без поважних причин строку звернення до суду із даним позовом.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 294 КАС України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлялись.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у відношенні позивача складено довідку № ФХ119126 від 02.08.2021 року, в якій вказано основні та додаткові види грошового забезпечення, станом на 05.03.2019 року.

Супровідним листом Харківського обласного територіальним центром комплектування та соціальної підтримки направлено вказану довідку до ГУ ПФУ в Харківській області.

Враховуючи, що відповідач не здійснив перерахунок пенсії з 01.04.2019 року, позивач звернувся до суду із позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у непроведенні позивачу з 01.04.2019 року перерахунку пенсії на підставі довідки № ФХ119126 від 02.08.2021 року, виданої Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки; зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити позивачу пенсію з 01.04.2019 року у розмірі 90% грошового забезпечення з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених в довідці № ФХ119126 від 02.08.2021 року, виданої Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набрало законної сили.

Позивач вказував, що листом від 25.07.2022 року відповідач повідомив, що пенсія буде виплачуватися з урахуванням рішення суду з 01.08.2022 року, а різницю в пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.07.2022 року буде виплачено в межах бюджетних асигнувань. Також позивач вказував, що у період з квітня по травень 2023 року неодноразово особисто звертався до пенсійного органу з питання виплати різниці в пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.07.2022 року, на що отримав відмову. Оскільки виплату різниці в пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.07.2022 року відповідач не здійснив, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов до висновку, що при зверненні до суду позивачем оскаржується бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не нарахування та невиплати різниці в пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.07.2022 року та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії. Оскільки вказаний вид грошової виплати є періодичним платежем, отже, про порушення своїх прав позивач мав дізнатися ще з 31.07.2022 року з листа відповідача від 25.07.2022 року №6366-9469/К-02/8-2000/22, а звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним адміністративним позовом 06.06.2023 року, тобто з порушенням шестимісячного строку встановленого п. 2 ст. 122 КАС України. Також суд визнав безпідставними посилання позивача на те, що позивач про порушення своїх прав дізнався лише в березні 2023 року з листа відповідача від 22.02.2023 p. № 4031-2606/К-02/8-2000/23, оскільки зазначене свідчить лише про початок вчинення позивачем активних дій спрямований на захист своїх порушених прав.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС).

Відповідно до частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частинами першою, другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок, що шестимісячний строк звернення до суду в адміністративному судочинстві є загальним і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьої статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Загальні правила, закріплені у нормах адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.

Поняття «повинна була дізнатись», використане у ст. 122 КАС України, слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про прийняття оскаржуваного рішення та знала про обставини його прийняття. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Верховний Суд у постанові від 02 березня 2021 року по справі № 758/7700/17 зазначив, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, з моменту отримання грошових виплат, при отриманні від органу Пенсійного фонду України повідомлення про призначення пенсії, відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

У свою чергу, ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Аналіз зазначених положень свідчить про те, що в Україні відносно осіб, звільнених з військової служби не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Отже, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду стосовно пропуску строку звернення до суду та зауважує, що обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 815/1226/18, а також у постановах Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 635/7878/16-а та від 26 січня 2021 року у справі № 520/11178/20.

Також, виходячи з принципу «належного врядування» пенсіонер, який отримує пенсію, виходить з презумпції, що її розмір визначено відповідно до закону. Пенсіонер не має розумних причин сумніватися у добросовісності дій працівників Пенсійного фонду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 520/11178/2020.

Враховуючи те, що у зв`язку з отриманням довідки Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у відповідача виник обов`язок з 01.04.2019 року вчинити відповідні дії щодо перерахунку пенсії позивача, і пенсійний орган не вчинив таких дій, право позивача на перерахунок пенсії не може бути обмежено будь-яким строком в силу вимог частини третьої статті 51 зазначеного Закону, яка підлягає застосуванню у спірних правовідносинах по даній справі.

За таких обставин, оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт неправильного здійснення перерахунку пенсії позивача пенсійним органом, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строків звернення, оскільки перерахунок пенсії, на яку позивач має право, не проведено вірно з вини органу Пенсійного фонду України, а тому колегія суддів вважає, що такий перерахунок та виплата пенсії мають бути проведені в даному випадку, без обмеження строком, передбаченим ст.122 КАС України.

Посилання суду першої інстанції на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у справі №826/10808/18 є помилковим, оскільки прийняте у вказаній справі рішення суду ухвалене за інших фактичних обставин та не є тотожними із справою, що розглядається, предметом якої є перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

З огляду на наведені вище обставини, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для повернення позовної заяви, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 312 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання (ст. 320 КАС України).

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 року по справі №520/13702/23 скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання виконати певні дії направити Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло О.В. Присяжнюк