Справа № 280/7339/23
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 листопада 2023 року Справа № 280/7339/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, 14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69057, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б)

про: визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

08.09.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 2), в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 від 02.08.2023 № 07 щодо відмови позивачу у призначенні та виплаті пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 01.08.2023;

зобов`язати відповідача 1 здійснити призначення та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 01.08.2023;

вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Хомичем І.О., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АА № 1337678 від 01.09.2023.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що йому з 2017 року призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення». У зв`язку з набуттям права на пенсію на загальних підставах позивач 01.08.2023 звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, відповідач 2 відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, чим, на думку останнього, вчинив протиправні дії у відповідній сфері правовідносин. Окремо позивачем було зазначено, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має місце саме призначення пенсії, а не переведення у розумінні ч. 3 ст. 45 даного Закону. Як наслідок, позивач вважає, що у нього наявне право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 01.08.2023, однак відповідач протиправно відмовив йому у реалізації вказаного права.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.09.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

09.10.2023 судом отримано відзив на позовну заяву (вх.№ 44420 від 09.10.2023), в якому відповідач 1 просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як працівник, зайнятий повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України. При призначенні позивачу пенсії пенсійним органом був застосований показник середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2014-2016 роки, починаючи з 18.09.2017. За позицією відповідача 1, такі дії пенсійного органу є правомірними, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах є різновидом пенсії за віком. Тобто, позивач фактично просить суд перевести його на той самий вид пенсії у межах ст. 45 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В якості прикладу подібного правозастосування відповідач 1 навів постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.05.2021 по справі № 185/1473/17. З огляду на викладене, відповідач 1 просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідач 2, належним чином повідомлений про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження), про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка про доставку електронного листа від 15.09.2023, у встановлений судом строк не подав відзив на позовну заяву, а також не надіслав суду будь-яких доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача 1 зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 17.04.1992. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача 2 зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 27.06.2002.

З грудня 2017 року позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV), що підтверджується наявною у матеріалах справи копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого 15.12.2017 (а.с.16).

01.08.2023 у зв`язку з наявністю необхідної кількості років загального трудового стажу позивач звернувся до відповідача 1 з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки (а.с.11-13).

За правилами екстериторіальності заява позивача про призначення пенсії за віком була передана відповідачем 1 на розгляд до відповідача 2.

Рішенням відповідача 2 від 02.08.2023 № 07 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних умовах, оскільки відповідно до даних електронної справи позивача останній отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV як працівник, зайнятий повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, з використанням середньої заробітної плати (за 2014-2016 роки), яка проіндексована і складає 7 405,03 грн. (а.с.18).

Оцінюючи правомірність рішення відповідача 2 від 02.08.2023 № 07 щодо відмови позивачу у призначенні та виплаті пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 01.08.2023, суд виходить із такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII) право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років та 6 місяців на зазначених роботах.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII.

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Статтею 27 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV встановлено, що розмір пенсії за віком визначається залежно від середньомісячного заробітку та коефіцієнту страхового стажу, обчислених за нормами ст.ст.24, 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Відповідно до ст. 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону з 1 січня 2004 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Тобто, особи, які працювали повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2, в питаннях пенсійного забезпечення мають пільгу, яка полягає у зниженні пенсійного віку, проте, вид пенсії, що їм встановлюється це пенсія за віком, яка згідно з вищенаведеними положеннями законодавства призначається, перераховуються та виплачується у відповідності з Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Частиною 3 ст. 45 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені законодавством.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 336/372/16-а (№ в Єдиному державному реєстрі 81046482).

Також слід зауважити, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 17.05.2021 по справі № 185/1473/17, яка за предметом свого правового регулювання є тотожною досліджуваному публічно-правовому спору, виснував про те, що у випадку задоволення заяви особи про переведення (призначення) його на пенсію за віком на загальних підставах буде відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, призначена їй відповідно до ст. 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII, є різновидом пенсії за віком зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення такій особі пенсії за віком на загальних підставах повторно у зв`язку з досягненням загального пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 97005181).

Подібний правозастосовний підхід є усталеним на рівні судової практики Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та міститься, зокрема у постанові від 15.05.2020 по справі № 334/13/16-а (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 89295357).

За приписами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, судом встановлено що позивачу як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботі із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, з 15.12.2017 була призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV (а.с.16). У подальшому, 01.08.2023, позивач звернувся до відповідача 1 з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки (а.с.11-13). За правилами екстериторіальності заява позивача про призначення пенсії за віком була передана відповідачем 1 на розгляд до відповідача 2.

Рішенням відповідача 2 від 02.08.2023 № 07 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних умовах, оскільки відповідно до даних електронної справи позивача останній з 2017 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV як працівник, зайнятий повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, з використанням середньої заробітної плати (за 2014-2016 роки), яка проіндексована і складає 7 405,03 грн. (а.с.18).

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що оскільки заява позивача від 01.08.2023 стосується призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, тобто того ж виду пенсії, який він отримує з 2017 року, суд доходить висновку, що у відповідача 2 були відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 01.08.2023.

Як наслідок, суд оцінює рішення відповідача 2 від 02.08.2023 № 07 про відмову у перерахунку пенсії як правомірне. Належних та достатніх доказів зворотнього позивачем не надано.

Стосовно посилання позивача на практику Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у відповідній сфері правовідносин, зокрема, на постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.06.2021 по справі № 336/7438/16-а, від 23.10.2020 по справі № 528/196/17, суд вважає за необхідне зазначити, що характер спірних правовідносин у таких справах є відмінним від даного публічно-правового спору.

Так, зі змісту постанов Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.06.2021 по справі № 336/7438/16-а, від 23.10.2020 по справі № 528/196/17 вбачається, що законодавчою підставою для первинного призначення позивачам пенсії за віком на пільгових умовах слугував Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII. Натомість, у даній справі позивач від самого початку (з 2017 року) отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Отже, твердження позивача про те, що із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV у серпні 2023 року він звернувся вперше, не знайшло свого нормативного та документального підтвердження.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача 2 від 02.08.2023 № 07 щодо відмови позивачу у призначенні та виплаті пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 01.08.2023 є необґрунтованими, а відтак, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Як наслідок, відсутні і підстави для зобов`язання відповідача 1 здійснити призначення та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 01.08.2023.

Отже, позовні вимоги у зазначеній частині є необґрунтованими, а відтак, у задоволенні позову в цій частині також слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідач 1 обґрунтував відсутність підстав для призначення та виплати позивачу пенсії за віком на загальних умовах відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 01.08.2023.

У свою чергу, позивачем, на переконання суду, не обґрунтовано, що у нього наявне право на призначення та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 01.08.2023.

За таких обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові, підстави для присудження на користь позивача понесених судових витрат відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 139, 241 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, 14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69057, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б) про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 6 листопада 2023 року.

Суддя О.В. Прудивус