Справа № 520/6156/23
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 р. Справа № 520/6156/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Єгупенко В.В.) від 04.07.2023 по справі № 520/6156/23

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо відмови позивачу у призначенні та виплаті пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з розрахунку загальної вислуги років 27 роки 07 місяців 04 днів, з часу набрання законної сили рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2022 по справі № 640/21749/21, з 28.09.2022 p.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з часу набрання законної сили рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2022 по справі №640/21749/21, з 28.09.2022 р., з розрахунку зальної вислуги років 27 роки 07 місяців 04 днів та виплатити заборгованість, яка склалася у зв`язку з неправомірною відмовою у призначенні пенсії;

- допустити негайне виконання рішення суду в сумі розміру за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що законодавець чітко встановлює можливість призначення пенсії за вислугу років, із зарахуванням в її період вислугу років на пільгових умовах та не ставить набуття права на пенсію за вислугою років в залежність від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги та не встановлює, що вислуга років у пільговому обрахуванні не може зараховуватися до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи та невірно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що положення Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей затвердженого постановою КМУ від 17.07.1992 № 393 не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги та не встановлюють те, що вислугу років у пільговому обрахуванні не можуть зараховувати до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії. А відтак, оскільки вислуга років позивача, з врахуванням часу служби в органах внутрішніх справ та участі в антитерористичній операції, яка підлягає зарахуванню на пільгових умовах, становить більше 25 календарних років (календарна вислуга 18 рік 09 місяців 14 дні + пільгова вислуга 08 років 09 місяців 20 днів), позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону. При цьому, суд першої інстанції не прийняв до уваги складений ліквідаційною комісією Департаменту захисту економіки Національної поліції України на виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 28.09.2022 року №640/21749/21 розрахунок вислуги років для призначення позивачу пенсії, згідно якого, загальна вислуга років складає 25 календарних років (календарна вислуга 18 рік 09 місяців 14 дні + пільгова вислуга 08 років 09 місяців 20 днів). В зв`язку з чим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про їх необґрунтованість.

Відповідач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлялись.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що позивач проходив службу у Департаменті захисту економіки Національної поліції України.

Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 13.05.2019 р. за №133 о/с "По особовому складу" підполковника поліції ОСОБА_2 , заступника начальника відділу протидії злочинам у паливно-енергетичному комплексі, сфері природних ресурсів та екології управління захисту економіки в Луганській області звільнено зі служби в поліції за п. 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 20.05.2019 р.

Станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції складає 18 років 09 місяців 13 днів; вислуга років на пільгових умовах 08 років 09 місяців 14 днів.

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, №А-370, виданої 25.03.2019 р. Головним управлінням Національної поліції в Луганській області, підполковник міліції ОСОБА_2 в період з 11.07.2014 року по 07.11.2015 року, 07.05.2015 року по 27.01.2016 року безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції на території Луганської області.

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, №7957/39/03-2019, виданої 04.07.2019 р. Департаментом захисту економіки Національної поліції України, підполковник міліції ОСОБА_2 в період з 14.12.2016 року по 30.04.2018 року безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції на території Луганської області.

18.05.2021 р. ОСОБА_2 подав на ім`я завідувача Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України заяву про призначення пенсії за вислугу років звільненого зі служби, який має право на пенсію згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у якій просив обчислити його вислугу років з урахуванням часу служби в пільговому обчисленні, додатково зарахувавши стаж на пільгових умовах час участі в АТО з 11.07.2014 року по 27.01.2016 року, з 14.12.2016 року по 30.04.2018 року та подати відповідні документи до Пенсійного фонду України.

Листом від 27.05.2021 р. №П-454/48-2021 ОСОБА_2 надано відповідь, згідно з якою відповідно до наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 27.02.2017 р. №49 о/с його вислуга років складає 18 років 09 місяців 13 днів (з необхідних 24 календарних років), тому підстави для призначення пенсії за вислугу років відсутні.

Рішенням окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №640/21749/21 частково задоволено позовні вимоги позивача.

Визнано дії Національної поліції України в особі структурного підрозділу Сектору з питань пенсійного забезпечення в частині незарахування позивачу до вислуги років вислугу років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції на території Луганської області в період з 11.07.2014 року по 27.01.2016 року, з 14.12.2016 року по 30.04.2018 року - один місяць за три місяці - протиправними.

Зобов`язано Національну поліцію України в особі структурного підрозділу Сектору з питань пенсійного забезпечення обчислити позивачу вислугу років для призначення пенсії за вислугу років - з урахуванням Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та постанови Кабінету Міністрів України 393 від 17 липня 1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" з зарахуванням йому до вислуги років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції на території Луганської області у період з 11.07.2014 року по 27.01.2016 року, з 14.12.2016 року по 30.04.2018 року - один місяць за три місяці.

Зобов`язано Національну поліцію України в особі структурного підрозділу Сектору з питань пенсійного забезпечення оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби" із зарахуванням йому до вислуги років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції на території Луганської області у період з 11.07.2014 року по 27.01.2016 року, з 14.12.2016 року по 30.04.2018 року - один місяць за три місяці.

Доказів набрання вказаним судовим рішенням законної сили матеріали справи не містять.

Позивач вказував, що на виконання вказаного судового рішенняліквідаційною комісією Департаменту захисту економіки Національної поліції України 08.11.2022 року складно Розрахунок вислуги років для призначення позивачу пенсії, згідно якого, загальна вислуга років складає 25 календарних років (календарна вислуга 18 рік 09 місяців 14 дні + пільгова вислуга 08 років 09 місяців 20 днів).

З метою призначення пенсії за вислугу років позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії.

Рішенням ГУПФ України в Харківській області від 07.12.2022 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки наявної календарної вислуги років недостатньо для призначення йому пенсії за вислугу років згідно ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Листом від 07.12.2022 року №200-0309-8/88816 відповідач надіслав позивачу копії вказаного рішення.

Не погоджуючись із правомірністю дій щодо відмови у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, щозарахування пільгового стажу особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» здійснюється лише для визначення розміру пенсії, а не для її призначення. Отже, вислуга років в пільговому обчисленні застосовується Пенсійним фондом при визначенні розміру призначеної пенсії. Оскільки станом на дату звільнення зі служби та дату звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії у позивача була відсутня вислуга у календарному обчисленні 24 років і більше, відповідач правомірно відмовив у призначенні пенсії.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно з п. а ст. 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б - д , ж статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: ... з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Водночас, приписами ст. 17-1 Закону №2262-ХІІ передбачено, що порядок обчислення вислуги років встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, якою встановлено, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі №295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №360/1432/19 та від 27 березня 2020 року у справі №569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі №750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року у справі №620/509/19 задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Водночас, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-XIIу частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Зазначена правова позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18.

При цьому, у вказаній постанові Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформувала наступні правові висновки: В цілях Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України №2262-XII календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Отже, відповідно до практики Верховного Суду, для вирішення питання про призначення пенсії враховується вислуга обрахована не тільки в календарному, а і в пільговому обчисленні.

При цьому, з огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України, а також враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року в справі №755/10947/17 відповідно до якої під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, врахуванню в межах даної справи підлягають наведені вище саме судом апеляційної інстанції правові позиції Верховного Суду.

Враховуючи вище викладене, пільговий період часу є календарною одиницею виміру та повинен бути врахований до вислуги років, яка підлягає обчисленню та застосуванню в порядку статей 12, 17 та 17-1 Закону № 2262- XII та Постанови № 393.

З наявного в матеріалах справи Розрахунку вислуги років для призначення позивачу пенсії від 08.11.2022 року, який складено ліквідаційною комісією Департаменту захисту економіки Національної поліції України вбачається, що загальна вислуга років складає 25 календарних років (календарна вислуга 18 рік 09 місяців 14 дні + пільгова вислуга 08 років 09 місяців 20 днів).

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивача права отримання пенсії.

Посилання відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, що на дату звернення із заявою про призначення пенсії вислуга років у календарному обчисленні становить лише 18 років 09 місяців 14 днів, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленому пунктом а ст.12 Закону №2262-XII, є необґрунтованими з огляду на вже наведені вище висновки суду у даній справі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана в даній справі відмова не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та фактичних обставинах справи, є необґрунтованою та не дає чіткого розуміння обставин, за яких було прийняте негативне для позивача рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідачем жодних доказів на підтвердження правомірності власних дій (рішення), які є предметом оскарження, надано не було.

Таким чином, оскільки пенсійним органом протиправно відмовлено у її призначенні, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Управління пенсійного забезпечення надання житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській областівід 07.12.2022 про відмову позивачу у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню у судовому порядку.

Судом першої інстанції вказані підстави враховано не було, що призвело до помилкового висновку про правомірність відмови позивачу у призначенні пенсії.

Згідно із положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом №2262-XII

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Колегія суддів зазначає, що станом на час звернення про призначення пенсії позивач мав необхідну вислугу років, яка дає йому право на призначення пенсії за згідно ст.12 Закону №2262-XII, у відповідача були відсутні підстави для відмови у призначенні пенсії, тобто відповідач повинен був прийняти рішення про призначення пенсії.

Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Також, як наголошується ЄСПЛ у рішенні по справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є саме зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсіюза вислугу років згідно з Законом №2262-ХІІ з дати подання заяви з 09.11.2022 року, яка складається з календарної вислуги 18 рік 09 місяців 14 дні та пільгової вислуги 08 років 09 місяців 20 днів.

При цьому, оскільки згідно положень ч. 1 ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, заявлені позивачем в апеляційній скарзі вимоги про негайне його виконання в частині сумі за один місять задоволенню не підлягають.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 по справі №520/6156/23 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління пенсійного забезпечення надання житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.12.2022 про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугу років згідно ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років згідно ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з дати подання заяви з 09.11.2022 року, з урахуванням календарної вислуги років 18 рік 09 місяців 14 дні та пільгової вислуги років 08 років 09 місяців 20 днів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., Харків,61022, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк З.Г. Подобайло