Справа № 400/8365/23
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 р. Справа № 400/8365/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,
про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; стягнення 8624,49 грн,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі також відповідач, ГУ ПФУ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо уникнення з 15.02.2023 року обчислення ОСОБА_1 пенсії за Законом № 1058;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з 01.03.2023 року обчислити ОСОБА_1 пенсію за віком по ст. 27 Закону № 1058, із застосуванням, відповідно до ст. 40 цього закону, розміру середньої заробітної плати за три календарні роки (2020, 2021, 2022), що передують року звернення за призначенням пенсії у розмірі 12236,71 гривні;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 недоплачену суму пенсійних виплат з 01.03.2023 року по 01.07.2023 року у розмірі 8624,49 грн.

Ухвалою від 17.07.2023 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що отримує пенсію за Законом України № 1977-XII від 13.12.1991 року «Про наукову та науково-технічну діяльність» (далі Закон 1977).

15.02.2023 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком за Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі та раніше за текстом Закон № 1058).

Відповідач листом від 22.05.23 року повідомив позивача про те, що особам, яким призначено пенсію згідно Закону № 1977, переводяться на пенсії, обчислені за нормами Закону № 1058, за умови, що розмір такої пенсії буде більший. За інформацією відповідача, розмір пенсійної виплати, обчисленої відповідно Закону № 1977, більший за розмір обчислений відповідно до Закону № 1058, тому підстав для переведення позивача на пенсію за Законом № 1058 у відповідача не має.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ та отримує пенсію за Законом № 1977.

15.02.2023 року позивач звернулась до ГУ ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком за Законом № 1058.

Відповідач повідомив позивача, що розмір пенсійної виплати, обчисленої відповідно Закону № 1977, більший за розмір обчислений відповідно до Закону № 1058, тому підстав для переведення позивача на пенсію за Законом №1058 відповідач не має.

Так, відповідач листом від 20.06.2019 року повідомив позивача, що з 06.05.2005 року по 09.01.2011 року позивач отримувала пенсію обчислену відповідно до Законом № 1977. Розмір пенсії складав 1258,31 грн. На підставі заяви позивача її з 10.01.2011 року переведено на пенсію за віком, обчислену за нормами Закону № 1058, з урахуванням страхового стажу та заробітної плати, набутих після призначення пенсії. При обчисленні пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати за 2010 рік (1982,63 грн).

На підставі заяви позивача від 10.01.2011 року її було переведено на пенсію за віком, обчислену за нормами Закону № 1977, та самим відповідачем було виявлено, що ним безпідставно застосовано показник середньої заробітної плати наукового працівника із 2014 2016 роки (4285,79 грн.), оскільки переведення пенсії проводиться із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення.

З 10.03.2020 року матеріали пенсійної справи позивача приведено у відповідність, оскільки розмір пенсії, обчислений за нормами Закону № 1058, перевищує розмір пенсії, обчислений за нормами Закону № 1977. Розмір пенсійної виплати, обчислений за нормами Закону № 1058, з 10.03.2020 року становив 3296,22 грн.

На даний час пенсію обчислено з урахуванням страхового стажу та заробітної плати, із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки (2014 2016 роки). Розмір пенсії станом на 01.06.2023 року складає 5722,95 грн.

Не згодившись з таким твердженням відповідача, позивач звернулась до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При розрахунку пенсії за віком відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014 2016 роки.

За визначенням ст. 1 Закону № 1058 пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Пенсіонер особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 1058, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону № 1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

У відповідності до ч. 3 ст. 45 Закону № 45, Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом на інший. У цьому випадку показник середньої заробітної плати, який застосовується при визначенні заробітку для обчислення пенсії, має бути незмінним.

Натомість позивачу з 06.05.2005 року було призначено пенсію за Законом № 1977, яким передбачені інші умови і порядок призначення та обчислення пенсії.

Враховуючи, що позивачу було призначено пенсію за нормами Закону № 1977, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а тому при обчисленні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 відповідач мав застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, оскільки за призначенням пенсії відповідно до норм вказаного Закону позивач звернулася вперше.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена Верховним Судом у постановах від 05.07.2018 року у справі № 565/645/17, від 11.07.2019 року у справі № 264/6292/16-а, від 15.08.2019 року у справі № 521/9597/17, від 06.12.2019 року у справі № 679/1000/17.

Таким чином, відповідач протиправно при призначенні позивачу пенсії за віком застосував показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015 і 2016 роки.

Щодо позивних вимог стягнення недоплаченої суми пенсійних виплат у розмірі 8624,19 грн. та призначення пенсії у розмірі 12236,71 грн., суд зазначає наступне:

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність субєкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Відповідно до ч. 4 с. 2, ч. 4 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, втручання суду у повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги щодо виплати заборгованості в сумі 8624,19 грн. та призначення пенсії у розмірі 12236,71 грн. задоволенню не підлягають, оскільки вони входять до дискреції відповідача, а не суду.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат розмірі 1172,60 грн., з врахуванням поштових витрат у розмірі 69,00 грн. та комісії банку у розмірі 30,00 грн, суд зазначає наступне:

Позивачем при подачі позову до суду були здійснені поштові витрати у розмірі 69,00 грн., підтверджені необхідними квитанціями, та сплачена комісія банку у розмірі 30,00 грн., оскільки такі витрати підтверджені достатніми доказами, які знаходяться у матеріалах справи то суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача вказана сума понесених витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційни номер облікової картки платника податкві НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо невиплати з 05.02.2023 року ОСОБА_1 пенсії за Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) обчислити з 01.03.2023 року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) пенсію за віком по ст. 27 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням, відповідно до ст. 40 цього закону, розміру середньої заробітної плати за 2020, 2021, 2022 календарні роки.

4. В ірешті позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 586,30 грн. (п`ятсот вісімдесят шість гривень 30 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02.11.2023 року.

Суддя О.В. Малих