Справа № 160/21865/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
29 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому просить:
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років призначену у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.11.2021 року по справі №160/15772/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі довідки Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 03.08.2021 №ФД90153, з урахуванням раніше виплачених сум.

13 грудня 2021 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом позивачу видано виконавчий лист №160/15772/21.

ОСОБА_1 звернувся з заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якій просив відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа №160/15772/21.

22 грудня 2021 року постановою головного державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відкрито виконавче провадження №67969462.

На виконання судового рішення від 09 листопада 2021 року по справі №160/15772/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено відповідача, що ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії, однак доплата до пенсії на виконання рішення суду за період з 01.04.2019 року по 31.12.2021 року в розмірі 217 073,73 грн. буде здійснена після виділення бюджетних асигнувань.

У зв`язку з невиконанням рішення суду в повному обсязі головним державним виконавцем спочатку були винесені постанови про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. та 10200,00 грн., а згодом 12 серпня 2022 року постанову про закінчення виконавчого провадження №67969462 на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з направленням до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_1 вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Міхіної Ольги Іванівни від 12 серпня 2022 року по виконавчому провадженню №67969462 про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з чим звернувся до суду з цією позовною заявою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 серпня 2023 року для розгляду адміністративної справи №160/21865/23 визначено суддю Олійника В.М.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року, з урахуванням усунення недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/21865/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови, та ухвалено:

Залучити до участі в адміністративній справі №160/21865/23 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ().

Розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку, визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалу про відкриття провадження по справі разом з примірником позовної заяви 21 вересня 2023 року було направлено на адресу відповідача та третьої особи.

21 вересня 2023 року Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) отримано ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви, що підтверджується довідкою про отримання електронного листа від 21.09.2023 року, яка міститься в матеріалах справи.

Протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження, відповідач відзиву на позовну заяву не надав, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався.

Від третьої особи, яка належним чином була повідомлена про розгляд справи судом, письмових пояснень щодо позову на адресу суду не надходило.

Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вищезазначене, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року по справі №160/15772/21 позовну заяву задоволено та вирішено:

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі довідки Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 03.08.2021 №ФД90153, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровські області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019, на підставі довідки Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 03.08.2021 №ФД90153, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішення по справі набрало законної сили 10 грудня 2021 року.

13 грудня 2021 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом ОСОБА_1 видано виконавчий лист №160/15772/21.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) з заявою про прийняття на виконання виконавчого листа №160/15772/21, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

До вказаної заяви долучено оригінал виконавчого листа №160/15772/21.

22 грудня 2021 року постановою головного державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відкрито виконавче провадження №67969462.

На виконання судового рішення від 09 листопада 2021 року по справі №160/15772/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено відповідача, що ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії, однак доплата до пенсії на виконання рішення суду за період з 01.04.2019 року по 31.12.2021 року в розмірі 217 073,73 грн. буде здійснена після виділення бюджетних асигнувань.

31 січня 2022 року головним державним виконавцем Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) винесено постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні №67969462 про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн., яку було направлено на адресу боржника для виконання.

Державним виконавцем у постанові зазначено про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів з моменту винесення даної постанови.

23 лютого 2022 року головним державним виконавцем Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) прийнято постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні №67969462 якою, керуючись ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання боржником рішення суду на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області накладено штраф на корись держави у розмірі 10200,00 грн., яку було направлено на адресу боржника для виконання.

Державним виконавцем повідомлено боржника про зобов`язання виконати рішення суду протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

12 серпня 2022 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Міхіною Ольгою Іванівною прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №67969462 на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з направленням до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України.

Вказана постанова обґрунтована тим, що станом на теперішній час рішення суду в повному обсязі боржником не виконано.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», у разі не виконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

ОСОБА_1 вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Міхіної Ольги Іванівни від 12 серпня 2022 року по виконавчому провадженню №67969462 про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Положення частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Право на судовий захист відображене в частині 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

За приписами статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 2 статті 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин 1 статті 13 Закону №1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом частини 3 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VІІІ, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин 6 статті 26 Закону №1404-VІІІ, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Відповідно до частини 4 статті 19 цього Закону сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження (частина п`ята статті 19 Закону).

За змістом частини 1 статті 63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини 2 статті 63 Закону №1404-VІІІ, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону №1404-VІІІ виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Стаття 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначає відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Згідно із частиною 1 статті 75 Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно із частиною 2 статті 75 Закону, у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 39 Закону №1404-VІІІ, виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною 3 статті 63 цього Закону.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що державний виконавець, як суб`єкт владних повноважень, в силу положень Основного Закону, повинен виконувати свої повноваження лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та зобов`язаний вчинити всі заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення. Прийняттю державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження мають передувати певні дії відносно боржника, послідовність яких визначена Законом №1404-VІІІ.

Лише після здійснення всіх необхідних заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду, державний виконавець має можливість винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Предметом спору в даній справі є правовідносини щодо прийняття державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.08.2022 року в виконавчому провадженні №67969462 відповідно до пункту 11 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII.

У ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що:

31 січня 2022 року головним державним виконавцем Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) винесено постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні №67969462 про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн., яку було направлено на адресу боржника для виконання.

23 лютого 2022 року головним державним виконавцем Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) прийнято постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні №67969462 якою, керуючись ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання боржником рішення суду на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області накладено штраф на корись держави у розмірі 10200,00 грн., яку було направлено на адресу боржника для виконання.

12 серпня 2022 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Міхіною Ольгою Іванівною прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №67969462 на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з направленням до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення в порядку ст. ст. 63, 75, 76 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 214 КПК України, статті 382 КК України.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 12.08.2022 року в виконавчому провадженні №67969462, фактичною підставою для її прийняття стало повідомлення державного виконавця органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України від 12.08.2022 з посиланням на частину 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, суд вважає, що відповідачем не вчинено всіх дій, направлених на примусове виконання судового рішення, оскільки державний виконавець не скористався своїм правом, передбаченим пунктами 3, 14 частини 3 статті 18 Закону №1404 та з метою захисту інтересів стягувача не одержав від боржника пояснень, довідок та іншої інформації щодо того, які дії вчинив боржник для виконання рішення суду, не викликав посадових осіб боржника з приводу виконання рішення суду.

При цьому, суд наголошує, що частина 3 статті 63 Закону №1404-VIII встановлює обов`язок виконавця закінчити виконавче провадження лише у випадку неможливості здійснення примусового виконання рішення немайнового характеру без участі боржника.

Водночас, у справі, що розглядається, судове рішення, яке примусово виконується, містить зобов`язання здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 з грошового забезпечення на підставі довідки Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 03.08.2021 № ФД 90153, що виключає його приналежність до рішень немайнового характеру.

Суд наголошує, що накладення на боржника повторного штрафу та звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією накладення штрафів та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 13.12.2022 у справі №340/5200/21 та враховується судом відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем у спірних правовідносинах не було вжито всіх можливих та необхідних заходів щодо виконання судового рішення та не було правових підстав для закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду в справі №160/15772/21 не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що постанова заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про закінчення виконавчого провадження від 12.08.2022 року, винесена в виконавчому провадженні №67969462 з примусового виконання виконавчого листа в справі №160/15772/21, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 13.12.2021 року, є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За змістом положень частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність постанови про закінчення виконавчого провадження №67969462, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується квитанцією АТ "Ощадбанк" №75 від 18.09.2023 року.

А отже, суд приходить до висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) () судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про закінчення виконавчого провадження від 12.08.2022 року, винесену в виконавчому провадженні №67969462 з примусового виконання виконавчого листа в справі №160/15772/21, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 13.12.2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник