Справа № 260/7822/23
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2023 року м. Ужгород№ 260/7822/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у справі:

позивач - не з`явився;

представник позивача - не з`явився;

представник відповідача -Зотов Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частинм НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30000,00 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період воєнного стану за серпень, грудень 2022 року, січень, квітень 2023 року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30000,00 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, за серпень, грудень 2022 року, січень, квітень 2023 року;

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 70000,00 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройно агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди: з 01.08.2022 по 09.08.2022 року, з 01.12.2022 по 15.12.2022 року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 70000,00 гривень , в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройно агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди: з 01.018.2022 по 09.08.2022 року та з 01.12.2022 по 15.12.2022 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, у зв`язку з безпосередньою участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, перебуваючи в районі проведення таких заходів набув право на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року у вказані у позовних вимогах періоди, однак відповідач не нарахував спірну додаткову винагороду, чим порушив його права мирного володіння майном, а тому просить суд задовольнити позов.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи.

15.09.2023 року, 02.10.2023 року представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

11.10.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається що такий позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та просить суд відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи проти позову, зокрема вказує на те, що за період проходження військової служби позивач неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни та вживання алкогольних напоїв, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Вказує на те, що відповідно до п. 14 розділу 34 наказу МОУ від 017.06.2018 року №260 "Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам" до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибули на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння, - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальником). Разом з тим, 25.03.2022 року МОУ було прийнято рішення №248/1298 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, п. 10 якого встановлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 гривень або 30000,00 гривень не включаються, зокрема ті військовослужбовці, які перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння за місяць, у якому здійснено таке правопорушення. В подальшому, 23.06.2022 року МОУ з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 прийнято окреме доручення Міністра оборони України №912/з/29.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, з мотивів наведених у письмовому відзиві, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставних.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подавав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_3 ) проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період з 22.04.2022 року по 16.07.2023 року.

В період проходження військової служби Позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у період з 05.05.2022 року по 09.08.2022 року, з 01.09.2022 року по 03.09.2022 року, з 14.09.2022 року по 17.10.2022 року, з 24.11.2022 року по 15.12.2022 року, перебуваючи в Донецькій, Харківській областях - н.п. Хрестище, н.п. Новоєлизаветівка, н.п. П`ятигірське, н.п. Бородоярське, н.п. Григорівка, смт. Великий Бурлук, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2023 року №980, та не заперечується відповідачем.

11.05.2023 року представник ОСОБА_4 .В в інтересах ОСОБА_1 звернувся до відповідача із адвокатським запитом, в якому, зокрема просив надати обґрунтовану відповідь про підстави і причини ненарахування та невиплати щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року військовослужбовцю ОСОБА_1 за його безпосередню участь у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за 01.06.2022 року по 31.01.2023 року (а.с. 12-13).

Представник позивача у позовній заяві вказує на те, що у зв`язку з безпосередньою участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, перебуваючи в районі проведення таких заходів, Позивач все ж набув право на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року, але відповідач протиправно не виплатив позивачу вказану додаткову грошову винагороду за спірний період, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Таким чином, предметом розгляду даної справи є вирішення питання щодо правомірності ненарахування на невиплати грошової допомоги позивачу, яка передбачена Постановою КМУ №168 у розмірі 30000,00 гривень за серпень, грудень 2022 року, січень, квітень 2023 року та у розмірі 70000,00 гривень за період з 01.08.2022 по 09.08.2022 року, з 01.12.2022 року по 15.12.2022 року.

Вирішуючи спірні правовідносини по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Положеннями статті 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України N 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за N 745/32197 (далі - Порядок N 260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

Відповідно до п. 14 розділу 34 наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. № 260 "Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які зокрема вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння, - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальником).

Відповідно до п. 17 Розділу І "Загальні положення" Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

25.03.2022 року Міністром оборони України було прийнято рішення N 248/1298 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою N 168, пунктом 10 якого встановлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн або 30 000,00 грн не включаються, зокрема, ті військовослужбовці які перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння за місяць, у якому здійснено таке правопорушення.

В подальшому, 23.06.2022 року Міністром оборони України з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 прийнято окреме доручення Міністра оборони України № 912/з/29.

Відповідно до пп. 9.8 п. 9 окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2023 року до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень, передбачено не включати військовослужбовців, які вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий так і у позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, якому здійснене таке правопорушення, оголошеного наказом командира (начальника).

Аналізуючи наведені норми, суд вказує на те, що перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння військовослужбовці не включається до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 гривень або 30000,00 гривень, за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальником).

Як встановлено у судовому засіданні, 02.08.2022 року на військовослужбовця ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол № ДНК-2/583 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. З ст. 172-20 КУпАП за вживання алкогольних напоїв. Позивач з даним фактом погодився, підписавши відповідний протокол, зазначивши, що в той день він випив приблизно 500 грамів горілки.

Відповідний факт підтверджується постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2022 року у справі № 202/8946/22.

03.12.2022 року на військовослужбовця ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол № ДНХ-2 № 4665 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.172-20 КУпАП за вживання алкогольних напоїв.

09.01.2023 року на військовослужбовця ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол № ДНХ-2 № 227 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.172-20 КУпАП за вживання алкогольних напоїв.

Зазначене підтверджуються постановою Машівського районного суду Полтавської обл. від 13.02.2023 року у справі № 948/1083/22.

22.04.2023 року на військовослужбовця ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол № КИС/Ш № 216 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.172-20 КУпАП за вживання алкогольних напоїв.

Відповідний факт підтверджується постановою Гадяцького районного суду Полтавської обл. від 16.05.2023 року у справі № 526/1389/23.

На військовослужбовця ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол від 26.11.2022 року про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.172-20 КУпАП за вживання алкогольних напоїв.

Відповідний факт підтверджується постановою Машівського районного суду Полтавської обл. від 22.12.2022 року по справі № 948/1043/22.

Як вбачається із матеріалів справи, зазначені постанови судів, Позивачем не оскаржені та набули законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, встановлено факт дисциплінарних проступків (вживання алкогольних напоїв) військовослужбовцем ОСОБА_1 , за які його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Як встановлено судом, по кожному факту вчиненого військовослужбовцем ОСОБА_1 правопорушення було складено акт та винесено відповідні накази, а саме: наказ № 213 від 20.03.2023 року; наказ № 292 від 08.12.2022 року; наказ № 114 від 04.02.2023 року; наказ № 324 від 30.04.2023 року.

Разом з тим, суд вказує на те, що відповідно до статті 88 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України наказ може бути оскаржений до командира військової частини протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення або до суду у визначений законом строк.

Однак, суд констатує, що жоден із вказаних вище наказів по факту здійсненого військовослужбовцем ОСОБА_1 правопорушення, ним не оскаржувався та є чинними.

Отже, як встановлено судом, ОСОБА_1 було позбавлено виплати додаткової грошової винагороди виключно за ті місяці, в яких зафіксовано факт порушення ним військової дисципліни, а саме - факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується довідкою щодо нарахованих та виплачених грошових коштів за час проходження служби старшим солдатом ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за період з 01.07.2022 року по 16.07.2023 року.

Таким чином, суд вказує на те, що всі виплати, які передбачені Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року позивачу виплачувалися у належному розмірі.

Суд не погоджується з твердження представника позивача про те, що виключно єдиним нормативно-правовим актом для регулювання виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану є лише сама Постанова КМУ №168, так як саме з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Міністерством оборони України прийнято окреме доручення Міністра оборони України № 912/з/29.

Разом з тим, суд ще раз вказує на те, що вказане окреме доручення, а також наказ МОУ №248/1298 видані з метою виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (із змінами) та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям. На даний час є чинними та ніким не скасовані.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України: у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Чстиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у п. 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом.

Позивачем не надано суду достатніх та належних доказів щодо обґрунтованості своїх позовних вимог.

З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що відповідач при нарахуванні та виплаті додаткової грошової допомоги ОСОБА_1 , яка передбачена Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами, а відтак у задоволенні даного адміністративного позову слід відмовити повністю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 07.11.2023 року.

Суддя С.А. Гебеш