Справа № 520/29385/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питання прийняття позову до розгляду і відкриття провадження

в адміністративній справі та з питання повернення позову

06 листопада 2023 р. справа №520/29385/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши питання прийняття до розгляду позову

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник)
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - відповідач, адміністративний орган, владний суб"єкт, орган публічної адміністрації)
провизнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 з 16.04.2022 року доплати в сумі 2000 гривень, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» протиправними; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 з 16.04.2022 року нарахування та виплату доплати в сумі 2000 гривень, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження максимальним розміром.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2023 у справі №520/29385/23 позов було залишено без руху у зв`язку із відсутністю копії звернення позивача до пенсійного фонду, відповіді пенсійного фонду на звернення позивача; доказів встановлення позивачу доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн; інформації щодо розміру та складових пенсії позивача до проведення перерахунку за рішенням суду від 16.03.2022 по справі №520/8431/22 та після нього; юридично умотивованої та документально доведеної заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із долученням належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів настання цього наслідку через дію поважної причини.

Подання юридично умотивованої та документально доведеної заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду зумовлено неухильним виконанням приписів ч.1 ст.122 КАС України, ч.1 ст.123, ч.6 ст.161, ч.1 ст.169 КАС України, якими передбачено, що недоліком в оформленні позову є подання позову поза межами визначеного процесуальним законом строку на звернення до суду без заяви (клопотання) про поновлення пропущеного строку та без доказів поважності причин пропуску строку на звернення до суду.

До суду 03.11.2023 від заявника надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду, оскільки про невідповідність розміру пенсії дізнався кілька місяців тому із засобів масової інформації та зазначив, що не має юридичної освіти, не обізнаний з особливостями пенсійного законодавства та не міг знати, що його права порушуються та що розмір пенсії не відповідає вимогам законодавства, оскільки компетентні органи з приводу цього його не повідомляли.

При цьому, жодних доводів про поважні причини заявлення означених вище вимог поза межами строку згідно з ч.2 ст.122 КАС України та доказів про поважні причини заявлення означених вище вимог поза межами строку згідно з ч.2 ст.122 КАС України позивачем до суду не подано.

Вирішуючи питання про усунення недоліків в оформленні позову та наявності підстав для прийняття позову до розгляду, суд виходить із таких підстав та мотивів.

За змістом п.9 ч.3 ст.2, ч.2 ст.44, ч.1 ст.45 КАС України учасники справи повинні діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до власних прав і здійснювати реалізацію цих прав таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, і стосовно дотримання строку звернення до адміністративного суду.

Такий висновок цілком корелюється із правовою позицією постанови Верховного Суду від 21.05.2020 у справі №826/22361/15 та постанови Верховного Суду від 20.04.2022р. у справі №807/627/16.

За правилами ч.1 ст.122 і ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано у межах строку звернення до суду, встановленого законом, а перебіг згаданого строку розпочинається з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення власних прав (інтересів).

З положень наведених норм процесуального закону витікає, що законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення власних прав (інтересів), а й об`єктивної можливості особи знати про існування таких фактів, а тому застосовану законодавцем конструкцію «повинна була дізнатись» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення власних прав (інтересів).

Такий висновок цілком корелюється із правовою позицією постанови Верховного Суду від 31.03.2021р. по справі №520/3047/2020 та постанови Верховного Суду від 20.04.2022р. у справі №807/627/16.

Відносно спірних правовідносин в частині призначення, нарахування, виплати доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 строк звернення особи до адміністративного суду встановлений ч.2 ст.122 КАС України і складає шість місяців.

Підстав для поширення на спірні правовідносини дії ч.3 ст.51 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» судом з матеріалів справи не виявлено, позаяк управлінське волевиявлення суб"єкта владних повноважень з приводу призначення, обчислення, нарахування та виплати доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 не є перерахунком пенсії у розумінні ст.63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», адже здійснюється не у зв"язку із зміною розмірів видів грошового забезпечення та не у зв"язку із введенням нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а через іншу підставу - у зв`язку із виконанням окремого рішення Уряду України нормативного характеру - постанови КМУ від 14.07.2021р. №713.

З доводів позову та матеріалів позову судом за власною ініціативою наразі не виявлено інших норм права, котрі можуть бути застосовані до спірних правовідносин в аспекті строку звернення до суду, окрім ч.2 ст.122 КАС України.

Згідно з ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч.1 ст.121 та ч.1 ст.123 КАС України умовою для поновлення пропущеного процесуального строку є поважність причини, котра зумовила такий стан практичної реалізації процесуального права чи обов`язку.

Тому до кола поважних причин пропуску процесуального строку можуть бути віднесені реально існуючі обставини фактичної дійсності, які не залежать від внутрішньої волі заінтересованої особи, мали місце протягом перебігу пропущеного строку і створюють істотні та обєктивно непереборні чи нездоланні перешкоди або труднощі у виконанні конкретної процесуальної дії у межах встановленого законом проміжку часу, у тому числі і дії з подання позову.

Такий висновок цілком корелюється із правовою позицією постанови Верховного Суду від 21.04.2021р. у справі №640/25046/19 та постанови Верховного Суду від 06.04.2023р. у справі №320/7204/21.

Докази існування цих обставин відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.79, ч.1 ст.123, ч.2 ст.123, ч.4 ст.161, ч.6 ст.161 КАС України повинні бути подані до суду разом із позовом, бо на етапі відкриття провадження у справі у суду відсутні повноваження витребовувати будь-які докази.

Такий висновок цілком корелюється із правовою позицією постанови Верховного Суду від 31.03.2021р. по справі №520/3047/2020 та постанови Верховного Суду від 19.12.2022р. у справі №420/13281/20, де указано, зокрема, що суд вивчає лише ті докази, що надійшли разом з позовною заявою.

Отже, на стадії вирішення питання про прийняття позову до розгляду суд досліджує та оцінює саме надані позивачем докази виключно у контексті подання позову із дотриманням вимог ч.2 ст.122, ч.1 ст.123, ч.6 ст.161, ч.1 ст.169, ч.2 ст.171 КАС України.

Тому наведене представником позивача у тексті процесуального документу від 10.10.2023 власне особисте суб`єктивне тлумачення змісту ст.ст.122 і 123 КАС України слід визнати помилковим.

Умотивовуючи поважність причини пропуску строку на звернення до суду позивач посилається на помилковість висновків суду та неприпустимість обмеження строками реалізації права громадянина на соціальний захист.

У силу правового висновку п.20 постанови Верховного Суду від 07.12.2022р. у справі №420/4995/21 під час вирішення питання про дотримання особою, яка звернулася до суду з адміністративним позовом, встановленого строку звернення з`ясуванню підлягають наступні обставини, а саме: - за захистом якого порушеного права особа звернулася до суду; - коли особа дізналася про порушення своїх прав (чи дотримано строк з дати обізнаності); - коли вона повинна була дізнатися про їх порушення; - чи мала вона можливість дізнатися про порушення своїх прав; - наявність поважних причин, які об`єктивно заважали дізнатись про порушення своїх прав чи звернутися з позовом до суду.

Тлумачення змісту абз.1 ч.2 ст.122 КАС України викладено також і в постанові Верховного Суду від 20.04.2022р. у справі №807/627/16, відповідно до якої неможливість точного встановлення дня обізнаності особи з порушенням власних прав зумовлює обчислення строку з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Згідно з правовою позицією постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.07.2023р. у справі №990/14/22: 1) порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду; 2) Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов.

Стосовно випадку звернення громадянина до суду у спорі про пенсійне забезпечення застосовними (релевантними) є правові висновки постанови Верховного Суду від 31.03.2021р. у справі № 240/12017/19, де указано, що: пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує; така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових; з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

З приводу посилань позивача на те, що органи пенсійного фонду не повідомили позивача про те, що розмір його пенсії не відповідає вимогам законодавства суд зазначає, що законодавством не встановлено обов`язку повідомляти особу про ці обставини.

Стосовно посилань позивача на необізнаність у сфері пенсійного законодавства суд зазначає, що дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Суд зазначає, що поновлення строку звернення до суду може здійснюватися з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала клопотання. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або хибна помилка про не пропуск строку, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Разом з цим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, у межах спору про пенсійне забезпечення саме позивач громадянин у порядку ч.1 ст.77 КАС України повинен довести факт звернення до суду у межах визначеного процесуальним законом строку або факт звернення до суду з пропуском визначеного строку з поважних причин, долучивши до матеріалів позову на виконання вимог ч.2 ст.79, ч.4 ст.161, ч.6 ст.161 КАС України докази, які б поза розумним сумнівом неспростовно та беззаперечно доказували обставини об`єктивної нездатності через дію непереборних та нездоланних факторів довідатись про дату призначення чи перерахунку пенсії, видів або розмірів складових призначеної чи перерахованої пенсії, суму пенсії до нарахування та суму пенсії до виплати.

Матеріали позову не містять ані доводів, ані доказів про фізичну нездатність заявника провести арифметичні обчислення належної суми пенсії після виконання суб`єктом владних повноважень рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2022 у справі №520/8431/22 у спосіб проведення перерахунку пенсії та порівняти отримане арифметичне значення із сумою реально одержаної пенсії як щомісячного платежу.

Використані заявником доводи про відсутність юридичної освіти та про відсутність інформування про розмір пенсії з боку компетентних державних органів на увагу суду не заслуговують, позаяк за своєю природою не можуть належати до кола поважних причин через відсутність у терорганів ПФУ обов`язку за власною ініціативою інформувати громадян про розмір пенсії після перерахунку.

Посилання заявника на ч.2 ст.46 Закону України "Про загальнообов`язковве державне пенсійне страхування" також не може бути взято судом до уваги, позаяк у спірних правовідносинах пенсія в частині щомісячної доплати у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 заявнику не нараховувалась і чому і полягає суть даного спору.

Посилання заявника на обставини постійного знаходження у службових відрядженнях у якості перепони для звернення до суду слід визнати недоведеним, адже до матеріалів клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду заявником не надано взагалі жодних доказів існування безпосереднього прямого причинно-наслідкового зв"язку між умовами та місцем відрядження та фізичною змогою вчинити процесуальну дію з приводу подачі позову.

Відтак, вимоги ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2023р. у справі №520/29385/23 слід визнати невиконаними.

У зв`язку із викладеним згідно з ч.1 ст.169 КАС України заявникові позовна заява підлягає поверненню.

Разом із тим, зважаючи на наявність у заявника спеціального правового статусу, суд у даному конкретному випадку знаходить за справедливе прийняти позов до провадження в частині тих вимог, відносно яких наразі не виявлено факту звернення до суду поза межами процесуального строку, згідно з ч.2 ст.122 КАС України (згідно з відбитком штемпеля на поштовому відправленні позову було спрямовано до суду через установу поштового зв"язку - 10.10.2023р.).

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4, 12, 121-123, 160, 161, 171, 173, 175, 241-243, 248, 256, 257, 262, 295 КАС України, суддя

ухвалив:

1.Вимоги ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2023р. у справі №520/29385/23 - визнати невиконаними.

Позов в частині вимоги здійснити ОСОБА_1 з 16.04.2022 року нарахування та виплату доплати в сумі 2000 гривень, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» - повернути.

Прийняти позов до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі в частині про: 1) визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 з 10.04.2023 доплати в сумі 2000 гривень, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» протиправними; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 з 18.04.2023 року нарахування та виплату доплати в сумі 2000 гривень, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження максимальним розміром.

Копії даної ухвали направити учасникам справи з урахуванням належності до кола суб`єктів владних повноважень та відомостей про офіційні адреси в ЄСІТС. Роз`яснити, що надсилання процесуальних документів буде здійснюватись за указаними у позові адресами сторін. Сповістити, що інформація відносно справи може бути отримана за посиланням: http://court.gov.ua/fair/sud2070.

2.Здійснювати розгляд та вирішення справи одноособовим складом суду у порядку ст.263 КАС України.

3.Зобов`язати відповідача подати до суду: 1) докази реєстрації власної офіційної електронної адреси в ЄСІТС; 2) відзив на позов, де чітко та однозначно зазначити про те, які з викладених у позові обставин визнаються, а які заперечуються; 3) усі докази на підтвердження власних аргументів проти позову, на підтвердження повного, вичерпного і всебічного висвітлення обставин спору, а також спростування доводів заявника, зокрема, але не виключно (копії матеріалів пенсійної справи заявника в частині призначення, обчислення, нарахування, виплат платежів у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713; копії протоколів перерахунку пенсії заявника у період 01.07.2021р.-календарна дата звернення до суду; документи про виконання рішення суду з приводу перерахунку пенсії заявника у зв`язку із чим була припинена виплата доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713; докази про призначення/непризначення заявнику доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713, про тривалість виплати цієї доплати (у разі призначення), про календарну дату та причину припинення виплати цієї доплати (у разі призначення)).

4.Роз`яснити наявність процесуальних прав і обов`язків, передбачених ст.44, 45, 47, 60, 131 КАС України та неприпустимість як зловживання процесуальними правами, так і недобросовісного виконання процесуальних обов`язків.

5.Роз`яснити, що ухвала набирає законної сили з моменту підписання, оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Сліденко