Справа № 520/23124/23
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 р. № 520/23124/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та скасувати рішення від 07.02.2023 №43 про відмову в призначенні пільгової пенсії відповідно до п.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; зобов`язати відповідачів врахувати стаж роботи позивачки за Списком 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць за період з 01.07.1998 по 20.05.2016; зобов`язати Управління Пенсійного фонду в Харківській області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію відповідно до п.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з часу звернення за призначенням пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішення відповідача є протиправним та суперечить нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачам.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 02.10.2023 до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області 05.10.2023 до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду надано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що вважає позовні вимоги позивачки необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - позивач), була прийнята на роботу до КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний диспансер» (далі - КЗОЗ «ХОКОД") на посаду лікаря-радіолога на 0,75 ставки у радіологічне відділення відповідно до Наказу №59 від 01.07.1998.

Наказом №20 від 25.02.1999 позивачку було переведено на повну ставку лікаря-радіолога радіологічного відділення №2 КЗОЗ «ХОКОД» з 01.03.199. В подальшому посада лікаря-радіолога перейменована на посаду лікаря з променевої терапії відповідно до Наказу №1 від 02.01.2002, що підтверджується матеріалами справи.

Наказом КЗОЗ «ХОКОД від 23.05.2002 №59 радіологічне відділення №2 перейменовано у відділення променевої терапії №2.

Розпорядженням Харківської обласної ради від 19.05.2009 №58 КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний диспансер» перейменовано в КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» (далі - КЗОЗ «ХОКОЦ»).

Наказом КЗОЗ «ХОКОЦ» від 13.08.2013 №107-к ОСОБА_1 переведено на посаду завідуючої відділенням променевої терапії №2 з виконанням обов`язків лікаря променевої терапії.

Наказом КЗОЗ «ХОКОЦ» від 27.12.2016 №239-к з 30.12.2016 позивачка була звільнена у зв`язку з переведенням до КНП «Обласний центр онкології» (далі - КНП «ОЦО») відповідно до п.5 ст.36 КЗпП України.

Наказом КНП «ОЦО» від 29.12.2016 №399-ОС ОСОБА_1 було прийнято на посаду завідувача відділення променевої терапії №2, лікаря з променевої терапії у порядку переведення з КЗОЗ «ХОКОЦ» з 03.01.2017.

Наказом КНП «ОЦО» від 23.09.2020 №675-ОС - звільнена з посади за згодою сторін.

Вищевказана трудова діяльність позивачки була пов`язана з роботою з радіоактивними речовинами, а саме - джерелами іонізуючих випромінювань у блоці закритих ізотопів. Вказане підтверджується наказами ХОКД від 10.06.1996, Наказом №64 ХОКД від 31.05.2001, Наказом №67 КЗОЗ "ОКОД" від 26.05.2006, наказом №118 КЗОЗ "ХОКОЦ" від 26.05.2011, та наказом КЗОЗ "ХОКОЦ" №117 від 20.05.2016, що містяться в матеріалах справи.

31 січня 2023 року позивачка звернулася до Управління Пенсійного фонду в Харківській області (Управління обслуговування громадян відділу обслуговування громадян №15) із заявою про призначення дострокової пенсії за віком за Списком 1 (відповідно до постанова КМУ №461 від 24.06.2016) «Роботи з радіоактивними речовинами та джерелами іонізуючих випромінювань і берилієм».

До заяви позивачем були додані оригінали та завірені належним чином копії документів щодо атестації робочого місця:

- наказ КЗОЗ "Харківський обласний клінічний онкологічний диспансер" №29 від 10.06.1996 (з 01.07.98 по 30.05.2001 - список 1 (радіологічне відділення, блок дистанційної гама терапії - робота на гамма терапевтичних апаратах - врачи-радиологи);

- наказ КЗОЗ "Харківський обласний клінічний онкологічний диспансер" №64 від 31.05.2001 ( з 31.05.2001 по 25.05.2006 - блок дистанционной гамма-терапии, работа на гамма-терапевтических аппаратах - врачи, лучевие терапевти (радиологи);

- наказ КЗОЗ "Харківський обласний клінічний онкологічний диспансер" №67 від 26.05.2006 (з 26.05.2006 по 25.06.2011 - блок дистанційної гамма-терапії, робота на гамма-терапевтичних апаратах - завідувач відділенням, лікарі, променеві терапевти (радіологи);

- наказ КЗОЗ "Харківський обласний клінічний онкологічний центр" №118 від 26.05.2011 (з 26.05.2011 по 19.05.2016 - блок дистанційної гамма-терапії, робота на гамма-терапевтичних апаратах - завідувач відділенням, лікарі променеві терапевти (лікарі-радіологи);

- наказ КЗОЗ "Харківський обласний клінічний онкологічний центр" №117 від 20.05.2016 (з 20.05.2016 по 30.12.2016 (дата переведення в КНП "ОЦО");

- наказ КНП "ОЦО" №124 від 24.03.2017 (пільгове пенсійне забезпечення, постанова КМУ від 24.06.2016 №461, розділ XXII п.1) (з 03.01.2017 до 23.09.2019 - обирання необхідних режимів, засобів та методики опромінювання хворих під час лікування пацієнтів на гамма-терапевтичних апаратах та у блоці закритих радіоактивних препаратів; опромінення хворих на апаратах променевої гамма-терапії та внутрішньо порожнинні укладки хворих у блоці закритих радіоактивних препаратів (довідка КНП "ОЦО" від 18.01.2022 №03-27/352).

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації та сканування копій документів засобами програмного забезпечення структурний підрозділ, що призначає пенсію визначається за принципом екстериторіальності. Електронну пенсійну справу позивачки було розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

07.02.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області було прийнято рішення, яким позивачу було відмовлено у призначенні дострокової пенсії. Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області при розгляді заяви позивачки про призначення пенсії за віком на пільгових умовах керувалось рішенням, прийнятим 27.07.2022 комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області при розгляді заяви ОСОБА_1 про підтвердження стажу роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Так, вказаним Рішенням було підтверджено стаж роботи позивачки за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою КМУ від №461 від 24.06.2016 лише з 20.05.2016 по 30.12.2016. Інші періоди не підтверджені і не зараховані відповідачем, який мотивує це тим, що надані позивачкою документи на підтвердження цього стажу, а саме копії наказів з Харківського міського архіву за період з 1996 року по 2016 рік, не завірені належним чином, а у трудовій книжці позивачки містяться виправлення у записі від 01.08.1997.

Позивачка не погодившись із вищевказаним рішенням звернулася до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом "а" ч. 1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VIII) визначалось, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VIII, який набрав чинності 01.04.2015, п. а ч. 1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення викладено в наступній редакції: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

45 років - по 31 березня 1970 року включно;

45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;

46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;

46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;

47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;

47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;

48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;

48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;

49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;

49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;

50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Зазначеною редакцією статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення фактично введено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених вказаною нормою, необхідних для призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII вирішено, зокрема: визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ст. 13, ч. 2 ст. 14, п.п. б-г ст. 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 резолютивної частини).

Ст. 13, ч. 2 ст. 14, п.п. б-г ст. 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (пункт 2 резолютивної частини).

Застосуванню підлягають ст. 13, ч. 2 ст. 14, п.п. б-г ст. 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Водночас, п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону (частина перша).

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно;

45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;

46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;

46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;

47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;

47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;

48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;

48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;

49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;

49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;

50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Вказані положення ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є чинними та неконституційними не визнавалися.

Таким чином, враховуючи відновлення рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) редакції ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, яка діяла до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VIII, судом встановлено, що на даний час існує дві чинних норми, якими по різному встановлено вік жінок, необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах, а саме:

- ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено право на пенсію за віком жінок, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах;

- ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено право на пенсію за віком жінок, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними віку: 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року.

При цьому, ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування також передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених вказаною нормою, необхідних для призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно з абз. 1 п. 16 XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, які входять до Списку №1, а саме: п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ.

Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у даній справі застосуванню підлягають саме норми статті 13 Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не статті 114 Закону № 1058-ІV.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі №360/3611/20.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо вимоги позивача щодо зобов`язання відповідачів врахувати стаж роботи позивачки за Списком 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, за період з 01.07.1998 по 20.05.2016, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також - Порядок №637; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у відзиві на позов зазначає, що до пільгового стажу позивачки (Список № 1) відповідно до Рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 27.07.2022 №27/2-22 не зараховано періоди роботи за наданими позивачкою документами, а саме з 01.07.1998 по 12.08.2013 за професією лікаря-радіолога на 0,75 ставки у радіологічне відділення (Наказ №59 від 01.07.1998 року). Так, як Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 261 від 09.07.2009) визначено, що під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків. За наданими на Комісію документами не вбачається робота позивачки у блоці „закритих радіоактивних препаратів (радіоманіпуляційна лабораторія, кабінет "зарядки" та "розрядки" хворих) відділення променевої терапії №1, №2 (радіологічних відділень №1, №2), у блоці дистанційної гама-терапії (зовнішні випромінювали) відділень променевої терапії №1, №2, тому підтвердити період роботи з 01.07.1998 по 19.05.2016 немає підстав. До страхового стажу не зараховано період навчання в інтернатурі з 01.08.1997 по 30.06.1998 роки зазначений у трудовій книжці НОМЕР_1 від 08.07.1991, оскільки у графі 4 розділу На підставі чого внесено запис (документ, його дата та номер), номер наказу (Наказ №79 від 01.08.1997) на прийняття містить виправлення та не завірений належним чином - порушені вимоги пункту 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, закладах і організаціях від 20.07.1974 №162 (далі - Інструкція № 162).

Проте, з матеріалів справи судом встановлено, що згідно з наказом №20 від 25.02.1999 позивачку було переведено на повну ставку лікаря-радіолога радіологічного відділення №2 КЗОЗ «ХОКОД» з 01.03.1999 року, що підтверджується архівною довідкою №Ф-1 від 20.01.2022, яка видана Виробничим кооперативом з упорядкування документів установ, організацій та підприємств "Архівіст" Харківського міського архіву.

Суд зазначає, що в пункті 2.6. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, закладах і організаціях №162 зазначено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Водночас, трудова книжка не може містити відомості, що підтверджують право особи на пенсію на пільгових умовах, а саме: в яких умовах працювали особи, чи були вони зайняті певними роботами протягом повного робочого дня, характер виконуваних робіт, а також посилання на Список, яким передбачено ці роботи.

Разом з тим, суд зауважує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1788-XII.

Так, згідно зі змістом п. 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Так, матеріалами справи підтверджено, що згідно з наказом №20 від 01.03.1999 Харківського обласного клінічного онкологічного центру, ОСОБА_1 було призначено на посаду лікаря-радіолога на повну ставку в радіологічний відділ. Тобто, з цього часу вона почала працювати повний робочий день в розумінні Порядку застосування Списків №1 та №2 №383 від 18.11.2005.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем було протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоду навчання в інтернатурі з 01.08.1997 по 30.06.1998 та до пільгового стажу період роботи з 01.03.1999 по 20.05.2016.

Тому відмова управління ПФУ в призначенні позивачу пільгової пенсії є протиправною, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 07.02.2023 №43 про відмову в призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 07 листопада 2013 року у справі «Пічкур проти України» (заява № 10441/06, пункти 41- 43, 52) Суд акцентував увагу на тому, що: якщо в Договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, обумовлені або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства.

Водночас юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається ЄСПЛ не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту «законних очікувань» (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави та верховенства права.

Так, у справі «Суханов та Ільченко проти України» ЄСПЛ зазначив, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (Заява № 68385/10 та №71378/10, пункт 35).

Також практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення «Брумареску проти Румунії» Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (Brumarescu v. the Romania, заява № 28342/95). У пункті 109 справи «Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови» Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. the Moldova, заява № 45701/99).

Щодо позовних вимог у частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію відповідно до п.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що пенсійним органом при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно проведено розрахунок пільгового стажу роботи позивача.

Суд звертає увагу, що уповноваженим органом для обрахунку та призначення пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не надана оцінка, встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії.

Таким чином, у спірних правовідносинах суд не вправі зобов`язати відповідача призначити пенсію, оскільки пенсійним органом при прийнятті оскаржуваного позивачем рішення не належним чином вирішено питання щодо врахування періодів роботи позивача до пільгового стажу, а тому суд не має права перебирати на себе функції Пенсійного фонду щодо вирішення питання наявності пільгового стажу позивача для призначення їй пенсії на пільгових умовах, оскільки вони є дискреційними повноваженнями пенсійних органів.

Отже, вимога про зобов`язання призначити пенсію позивачу підлягає частковому задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пільгову пенсію відповідно до п.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з часу звернення за призначенням пенсії.

Враховуючи вищевикладене, належним способом захисту порушеного права позивача у межах спірних правовідносин є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати стаж роботи позивачки за Списком 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць за період з 01.07.1998 по 20.05.2016 до пільгового стажу з урахуванням висновків суду по даній справі та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пільгову пенсію відповідно до п.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з часу звернення за призначенням пенсії.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ), Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області (вул. 28 Армії, буд. 6, м. Херсон, 73036, ) про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та скасувати рішення від 07.02.2023 №43 про відмову в призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 відповідно до п.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати стаж роботи ОСОБА_1 за Списком 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць за період з 01.07.1998 по 20.05.2016 до пільгового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з часу звернення за призначенням пенсії, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в загальному розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ().

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в загальному розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області ().

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Панов М.М.