Справа № 200/4762/23
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

07 листопада 2023 року Справа №200/4762/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши (у порядку письмового провадження) за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу з позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (місцезнаходження: вул. Громової, буд. 67, м. Маріуполь, Донецька область, 87548, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

30.08.2023 ОСОБА_1 , позивач, звернувся з позовом до Донецького окружного адміністративного суду з вимогами до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки:

- визнати протиправною бездіяльність Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 04.07.2020 в розмірі 3241,73 грн./міс., відповідно до абз. абз. 4-6 п. 5 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17.07.2003 №1078;

- зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 04.07.2020 в розмірі 3241,73 грн./міс., відповідно до абз. абз. 4-6 п. 5 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17.07.2003 № 1078.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.09.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

04.09.2023 позивач, з метою виконання вимог ухвали суду від 01.09.2023, надав до суду клопотання щодо усунення недоліків позовної заяви та про виправлення описки в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 01.09.2023 у справі №200/4762/23.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.10.2023 повторно витребувано у відповідача встановлені судом докази по справі.

18.10.2023 відповідач надав витребувані судом докази по справі.

23.10.2023 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву.

Дослідивши обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно з частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

За змістом частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Предметом розгляду даної справи є оскарження бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 04.07.2020 в розмірі 3241,73 грн./міс., відповідно до абз. абз. 4-6 п. 5 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17.07.2003 №1078.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо нарахування і виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 04.07.2020 включно із застосуванням фіксованої суми індексації 4 258,75 грн та відповідно до абз. 4-6 п. 5 Порядку № 1078, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 04.07.2020 включно із застосуванням фіксованої суми індексації 4 258,75 грн та відповідно до абз. 4-6 п. 5 Порядку № 1078, та з урахуванням фактично виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;

- зобов`язати нарахувати і виплатити компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по день її фактичної виплати відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.01.2023 у справі №200/4959/22, яке набрало законної сили відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 28.06.2023, позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (ідентифікаційний код: 08301764, 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Громової, буд. 67) про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 04.07.2020 з урахуванням абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Зобов`язано Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 04.07.2020 з урахуванням абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до адвокатського запиту від 07.08.2023 представник позивача, зокрема, просив відповідача надати довідку-розрахунок коштів, які належать до виплати ОСОБА_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18.01.2023 у справі №200/4959/22 та повідомити термін виконання вищезазначеного рішення суду.

Згідно із розрахунком індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18.01.2023 у справі №200/4959/22 за період з 01.03.2018 по 04.07.2020 від 28.08.2023 №09/02/558, який надано Донецьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, індексація позивачу за період з березень-листопад 2018 року нарахована та виплачена у розмірі 0,00 грн., з грудня 2018 року по лютий 2019 року 71,08 грн. на місяць, з березня по червень 2019 року 134,47 грн. на місяць, з липня по листопад 2019 року 206,72 грн. на місяць, з грудня 2019 року по червень 2020 року 216,51 грн. на місяць, липень 2020 року (4 дні) 29,20 грн.

Дослідивши предмет позову у справі, яка розглядається, суд дійшов висновку, що фактичною підставою для звернення до суду з цим позовом стала незгода позивача із діями та бездіяльністю відповідача під час виконання рішення суду по справі №200/4959/22.

Так, листом від 16.10.2023 вих.№09/02/695 Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомив суд, зокрема, ураховуючи, що в березні 2018 року у військовослужбовців посадові оклади збільшились, індексація грошового забезпечення за цей місяць не провадиться, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації розраховується з квітня 2018 року.

Індексація грошових доходів населення здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, з урахуванням якого величина індексу споживчих цін за попередні місяці (наростаючим підсумком) перевищила поріг індексації 103%.

Тобто, індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з квітня 2018 року (який опубліковано в листопаді 2018 року), перевищив поріг індексації і становив 103,7% або 1,037. У зв`язку з цим, тільки у грудні 2018 року у військовослужбовців настало право для проведення індексації грошового забезпечення по індексу 3,7 (103,7% - 100%).

Відповідно до абзацу 5 пункту 5 та додатку №4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з грудня 2018 року встановлено, що у зв`язку з підвищенням посадового окладу під час порівняння суми підвищення заробітної плати (грошового забезпечення) та суми індексації і місяці підвищення повинні враховуватись всі складові заробітної плати/грошового забезпечення, які не мають разового характеру виплати.

Сума індексації і місяці підвищення грошових доходів не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 04.07.2017 №58/0/66-17 порівняння суми підвищення грошового забезпечення із сумою індексації здійснюється в умовах місяця, у якому відбулось таке підвищення, тобто порівнюються ні попередні місяці нарахованого грошового забезпечення з поточним місцем нарахованого грошового забезпечення з поточним місцем нарахованого грошового забезпечення, а в умовах місяця підвищення грошового забезпечення, в якому нараховані всі його складові встановлені з 01.03.2018 для посадового окладу та для посадового окладу з 01.03.2018.

ОСОБА_1 був встановлений посадовий оклад до 01.03.2018 830,00 грн., з 01.03.2018 3440,00 грн. Грошове забезпечення до 01.03.2018 3244,49 грн., з 01.03.2018 8863,82 грн. Сума підвищення грошового забезпечення склала 5619,33 грн., що перевищує суму індексації, яка склалася в березні 2018 року по базовому місяцю січень 2008 року 4463,15 грн.

У зв`язку з вищезазначеним індексація грошового забезпечення починаючи з 01.03.2018 по 04.07.2020 розрахунок виплаченої індексації грошового забезпечення розрахований відповідно до вище вказаних норм та відповідно до законодавство.

Враховуючи вищезазначене, у даній справі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у справі №200/4959/22, оскільки кінцевою метою позивача у цих двох справах є нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 04.07.2020 відповідно пункту 5 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17.07.2003 №1078, що вже вирішено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Разом з тим, властивістю будь-якого юридичного процесу є стадійність, тобто, структурно обумовлена послідовність процесуальних дій. Однією з таких стадій є стадія виконання судового рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частинами другою та четвертою статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18 та від 09.07.2019 у справі №826/17587/18.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення в іншій справі, а тому позивач, має встановлене процесуальним законом право в порядку статі 383 КАС України звертатись до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто, в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. Оскільки, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Таким чином, оскільки спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду у справі №200/4959/22, проте, на стадії виконання такого судового рішення, суд дійшов висновку про закриття провадження в адміністративній справі №200/4762/23.

Згідно з частиною другою статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Частиною другою статті 239 КАС України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись статтями 238, 239, 243, 248, 256, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження в адміністративній справі №200/4762/23 за позовом ОСОБА_1 до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

3. Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку визначеному статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

4. Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Л.В. Арестова