Справа № 200/4965/23
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 року Справа№200/4965/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про: визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження з 01.12.2019, під час проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.12.2019, перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №33/25-781 від13.05.2021, виготовленою Державною установою Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області, без обмеження її максимальним розміром, та з урахуванням раніше виплачених сум, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.03.2022, з 01.07.2022, з 01.12.2022 та з 01.03.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 Про індексацію пенсії та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році і постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році, та з урахуванням раніше виплачених сум, визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплати з дати перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року по справі № 200/9722/21 (тобто з 01.03.2022) доплати до пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити з дати перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року по справі № 200/9722/21 ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб з урахуванням раніше виплачених сум, тобто з 01.03.2022 року, без обмеження її максимальним розміром.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є пенсіонером органів внутрішніх справ та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, як отримувач пенсії за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач зазначає, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.11.2021 по справі № 200/9722/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві у лютому 2022 року здійснило йому перерахунок пенсії, у зв`язку з чим розмір пенсії позивача станом на 01.03.2022 року становив 22970,36 грн. з урахуванням максимального розміру пенсії 19340,00 грн., станом на 01.03.2023 року 24597,57 грн. з урахуванням максимального розміру пенсії 20930,00 грн. Позивач наголошує, при проведенні перерахунку відповідачем застосовано обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, чим знижено її розмір.

Позивач вказує, що 08.06.2023 року засобами поштового зв`язку звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, відповідно до якої просив здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження її граничного розміру та здійснити виплату пенсії в повному розмірі з урахуванням сум індексації. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.07.2023 відповідач повідомив позивача, що у лютому 2022 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.10.2021 у справі № 200/9722/21 з 01.12.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Державною установою «Територіальним медичним об`єднанням МВС України по Донецькій області» № 33/25-781 від 13.05.2021, з урахуванням проведених виплат та вказав, що розмір пенсії з 01.12.2019 після виконання рішення суду визначається з урахуванням обмеження максимального розміру відповідно до ст. 43 Закону, оскільки перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, територіальний орган Пенсійного фонду України здійснює перерахунок пенсії з дати, з якої встановлено новий розмір прожиткового мінімуму. Також у листі відповідач наголошував, що з 01 березня 2022 року та з 01 березня 2023 року проведено індексацію розміру пенсії. Отже, після проведення індексації до пенсійної виплати позивача з 01.03.2022 року входить індексація пенсії в сумі 2099,82 грн., в межах максимального розміру пенсії 19340 грн., з 01.07.2022 20270 грн., з 01.12.2022 20930 грн., з 01.03.2023 в сумі 1500 в межах максимального розміру 20930 грн.

Позивач вважає такі дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень, що здійснюють управлінські функції, щодо рішення про відмову зняти обмеження і провести перерахунок та виплату різниці пенсійної виплати необґрунтованими, протиправними та такими, що суперечать Рішенню Конституційного Суду України, Конституції України та чинного законодавства України та порушують його права на належне пенсійне забезпечення.

Щодо нарахування та виплаті щомісячної доплати у розмірі 2000 грн, передбаченої постановою КМУ від 14.07.2021 року №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" позивач зазначає, що з 01.07.2021 року йому установлено щомісячну доплату в сумі 2000 грн. Позивач наголошує, що його пенсія неодноразово перераховувалась, зокрема на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.11.2021 по справі № 200/9722/21. 06.07.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою щодо нарахування та виплати щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. передбаченої постановою КМУ від 14.07.2021 року №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", однак, листом ГУ ПФУ в м. Києві від 27.07.2023 позивача було повідомлено, що відповідно до Постанови КМУ № 713 з 01.07.2021 року йому було встановлено щомісячну доплату в сумі 2000 грн, проте, після виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.10.2021 у справі 200/9722/21 право на встановлення щомісячної доплати переглянуто, розмір пенсії відповідно до ст. 13 Закону №2262 на 01.03.2018 становив 5849,27 грн. (8356,10 грн.х70%), однак, на виконання рішення суду розмір пенсії на 01.07.2021 склав 14998,71 грн. Збільшення пенсії за період з березня 2018 року до липня 2021 року становить 9149,44 грн., тобто перевищує 2000 грн. Отже, підстав для встановлення щомісячної доплати, передбаченої постановою КМУ №713, відсутні.

Позивач вважає, що відмова Відповідача щодо встановлення доплати у розмірі 2000 грн. на підставі Постанови №713 є безпідставною та незаконною, а бездіяльність протиправною, оскільки Відповідачем не дотримано зобов`язання діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та Законами України.

З огляду на зазначені обставини позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач не погодившись з доводами позивача викладеними у позовній заяві, надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідач зазначає, що частиною сьомою статті 43 Закону № 2262 встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року внесено зміни до статті 43 Закону №2262 та зазначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. «Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06 грудня 2016 року передбачено, що вказані обмеження застосовуються до осіб не залежно від дати призначення пенсії. Відповідач наголошує, що рішення Конституційного суду не скасовує обмеження виплати пенсії на 2017 рік, а тому дії органів Пенсійного фонду України є правомірними. Також наголошує, що відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, рішення Конституційного суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 року не змінює порядок нарахування пенсії до винесення даного рішення.

Щодо нарахування та виплати щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. відповідач зазначає, що постановою КМУ № 713 від 14.07.2021 року передбачено установити з 1 липня 2021 роки, особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 р. відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 р., щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону. Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 р., розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 р. або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту. У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 р., щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру. З огляду на зазначені відповідач вказує, що щомісячна доплата, передбачена постановою КМУ № 713 позивачу не встановлювалась.

Відповідач вважає, що при перерахунку пенсії позивачу діяв у межах та у спосіб визначений чинним законодавством, у зв`язку з чим вказував на відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 20223 року суд витребував у відповідача додаткові докази у справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року позивачу поновлено строк звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом у формі ID-картці № НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України, з перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується посвідченням № НОМЕР_3 .

З матеріалів справи встановлено, що 02.02.2017 року позивач звернувся через Головне управління МВС України в Донецькій області до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, за результатами розгляду якої позивачу була призначена пенсія за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На підставі довідки Головного управління МВС України в Донецькій області про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ(міліції) № 5038пк від 13.03.2018 року та з урахуванням положень Постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року Головним управлінням ПФУ в Донецькій області 01 травня 2023 року проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 року.

Згідно протоколу по пенсійній справі № - МВС пенсія за вислугу років ОСОБА_1 після перерахунку становила 6575,27 грн.

Відповідно до протоколу по пенсійній справі № - МВС від 13.08.2018 року пенсія за вислугу років ОСОБА_1 становила 6575,27 грн., крім того згідно абзацу першого пункту 3 Постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року позивачу була донарахована пенсія за період з 01.01.2016 року в розмірі 37263,60 грн.

З атестату про зняття з обліку у зв`язку зі зміною місця проживання № 4242/03-2-ом від 13.08.2018 року позивач знято з обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, та прийнято на облік до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

З матеріалів пенсійної справи встановлено, що позивач 11.10.2018 року та 31.11.2018 року звертався до Головного управління ПФУ в м. Києві із заяви про призначення надбавки до пенсії на неповнолітнього утриманця.

Також, 08.05.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення надбавки до пенсії як особі з інвалідністю.

Згідно протоколу про перерахунок пенсії по пенсійній справі № -МВС пенсія за вислугу років ОСОБА_1 була перерахована з 01 серпня 2019 року, у зв`язку з встановленням інвалідності та пенсія після перерахунку становила 6631,27 грн.

Згідно протоколу по пенсійній справі № -МВС від 12.05.2021 року встановлено, що розмір пенсії позивача був перерахований у зв`язку зі зміною надбавки на непрацездатну дитину віком до 18 років, та складала 6733,77 грн.

18.05.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, у зв`язку з підвищенням пенсії як інваліду 3 групи.

Відповідно до протоколу № -МВС від 01.06.2021 року встановлено, що пенсія за вислугу років ОСОБА_1 перерахована у зв`язку зі збільшенням на 25% основного розміру пенсії та становила 8776,69 грн.

13.05.2021 року Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС по Донецькій області» було складено оновлену довідку про розмір грошового забезпечення на ім`я позивача №33/25-781 від 13.05.2021 року, яка у подальшому була направлена на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві для перерахунку пенсії, однак, листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02.07.2021 року № 17201-16744/П-02/8-2600/21 повідомило позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії на підставі довідки № 33/25-781.

Позивач не погодившись з зазначеними діями відповідача звернувся до суду з адміністративним позовом, за результатами розгляду якого Донецьким окружним адміністративним судом 8 жовтня 2021 року у справі № 200/9722/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку та виплаті основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області від 13.05.2021 року № 33/25-781, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області від 13.05.2021 року № 33/25-781, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, починаючи з 01.12.2019 року, із урахуванням проведених виплат.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду від 08 жовтня 2021 року у справі № 200/9722/21 Головним управлінням Пенсійним фондом України в м. Києві в лютому 2022 року проведено перерахунок пенсії позивача на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області від 13.05.2021 року № 33/25-781, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, починаючи з 01.12.2019 року.

Згідно протоколу про перерахунок пенсії по пенсійній справі № -МВС встановлено, що пенсія за вислугу років ОСОБА_1 перерахована з 01.12.2019 року на підставі рішення суду, із сум грошового забезпечення: посадовий оклад 3250 грн., оклад за військове звання 2200 грн., процентна надбавка за вислугу років (45%) 2452,50 грн., середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці, у т.ч. надбавка за специфічні умови проходження служби %, премія 55,63% 13524,23 грн., в тому числі сума грошового забезпечення для обчислення пенсії 21426,73 грн. Основний розмір пенсії: 70% грошового забезпечення (вислуга років 26) у розмірі: 14998,71 грн. з урахуванням доплати: збільшення основного розміру пенсії (25%): 3749,68 грн. 189748,39 грн., вид підвищення або надбавки до пенсії: інвалід війни 3 групи виконання обов`язків В/С інвалід війни з гр. (ст. 7) 491,40 грн., інвалід війни 3 грн/при виконання обов`язків в/с 50 грн., непрацездатна дитина віком до 18 років ст. 16 п. а, син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - 819 грн., підсумок пенсії (з надбавками) 20108,79 грн. з урахуванням максимального розміру 16380 грн.

З розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі № -МВС ОСОБА_3 встановлено, що з 01.01.2020 року підсумок пенсії позивача з надбавками 20108,79 грн. з урахуванням максимального розміру пенсії 16380 грн., з 01.01.2021 року підсумок пенсії позивача з надбавками 20281,59 грн. з урахуванням максимального розміру пенсії 18540 грн., з 01.07.2021 року, з 01.01.2022 року підсумок пенсії позивача з надбавками 20345,59 грн. з урахуванням максимального розміру пенсії 19340 грн., з 01.03.2022 року підсумок пенсії позивача з надбавками 22970,36 грн. з урахуванням максимального розміру пенсії 19340 грн., з 01.01.2023 року підсумок пенсії позивача з надбавками 23097,56 грн. з урахуванням максимального розміру пенсії 20930 грн., з 01.03.2023 року підсумок пенсії позивача з надбавками 24597,57 грн. з урахуванням максимального розміру пенсії 20930 грн.

З матеріалів справи встановлено, що 08.06.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, відповідно до якої просив здійснити перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням сум індексації за 2022 рік, 2023 рік.

Листом від 03.07.2023 року № 22038-22144/П-02/8-2600/23 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що у лютому 2022 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.10.2021 у справі №200/9722/21 проведено перерахунок пенсії в межах резолютивної частини з 01.12.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Державною установою «Територіальним медичним об`єднанням МВС України по Донецькій області» №33/25-781 від 13.05.2021, з урахуванням проведених виплат. З грудня 2019 року розмір пенсії позивача, обчислений на виконання рішення суду становить 16380,00 грн., з урахуванням обмеження максимальним розміром. На виконання рішення суду з 01.03.2022 пенсія Позивача нараховується в сумі 19340,00 грн. Статтею 43 Закону (в редакції законів від 02.03.2015 №213-VIII та від 24.12.2015 №911- VIII) визначено, що 31.12.2016 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремих категорій осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не міг перевищувати 10740,00 грн. Рішенням Конституційного суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано неконституційними положення частини 7 статті 43 Закону, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до набавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) у період з 01 січня 2016 по 31 грудня 2016 не може перевищувати 10740 гривень. Абзацом другим пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668 встановлено, що пенсіонерам, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмірах пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії, встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії, встановленому цим Законом. Відповідно до статті 43 Закону (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) з 01.01.2018 не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи викладене, розмір пенсії Позивача з 01.12.2019 після виконання рішення суду визначається з урахуванням обмеження максимального розміру відповідно до ст.43 Закону, оскільки перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, територіальний орган Пенсійного фонду України здійснює перерахунок пенсії з дати, з якої встановлено новий розмір прожиткового мінімуму. Відповідно до статті 64 Закону №2262 (в редакції Закону №2040-ІХ від 15.02.2022, яка застосовується з 01.03.2022) у разі, якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсії у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону. Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі Постанова №118), Позивачу з 01 березня 2022 року проведено індексацію розміру пенсії (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови (коефіцієнт 1,14), у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році з 01 березня 2023 р. проведено індексацію розміру пенсії Позивача (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 Постанови №118, на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови (коефіцієнт 1,197), з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Згідно з пунктом 10 Постанови №168 розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії з 01 березня не може бути меншим за 100 грн. та більшим за 1500 грн. Отже, після проведення індексації до пенсійної виплати позивача з 01.03.2022 входить індексація пенсії в сумі 2099,82 грн., в межах максимального розміру пенсії 19340 грн., з 01.07.2022 20270 грн., з 01.12.2022 20930 грн., з 01.03.2023 в сумі 1500,00 в межах максимального розміру 20930 грн.

06.07.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про поновлення виплати щомісячної доплати в розмірі 2000 грн., встановленої до основного розміру пенсії з 01.07.2021 року, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб, як додатковий соціальний захист окремих категорій осіб та провести нарахування та виплату щомісячної доплати в сумі 2000 грн. з 01.03.2022 року.

Листом від 27.07.2023 року № 2600-0202-8/146562 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що з метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб Кабінетом Міністрів України 14.07.2021 прийнято постанову №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». Пунктом 1 постанови КМУ України №713 передбачено установити з 01 липня 2021 року особам, яким призначено пенсію до 01 березня 2018 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 01 березня 2018 року, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статтей 13, 21 і 36 Закону. У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалась) після 01 березня 2018 року, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим та другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 грн. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягла 2000 гривень, щомісячна доплата передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру. Відповідно до Постанови КМУ №713 з 01.07.2021 позивачу було встановлено щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн. Після виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.10.2021 у справі 200/9722/21 право на встановлення щомісячної доплати переглянуто. Розмір пенсії Позивача за вислугу років відповідно до ст. 13 Закону №2262 на 01.03.2018 становив 5849,27 грн. (8356,10 грн.х70%). Розмір пенсії Позивача за вислугу років відповідно до ст.13 Закону №2262, обчислений на виконання рішення суду, на 01.07.2021 склав 14998,71 грн. (21426,73 х 70%). Збільшення пенсії за період з березня 2018 року до липня 2021 року становить 9149,44 грн., тобто перевищує 2000,00 грн. Отже, підстав для встановлення щомісячної доплати, передбаченої постановою КМУ №713, відсутні.

Позивач не погодившись з діями відповідача щодо обмеження з 01.12.2019, під час проведення перерахунку пенсії максимальним розміром, а також щодо не поновлення нарахування та виплат щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000 грн. на підставі Постанови КМУ № 713 від 14.07.2021 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, врегульовано Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Предметом спору у цій справі є правомірність обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон № 2262-XII).

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи (далі - Закон №3668-VI), який набрав законної сили 01 жовтня 2011 року.

Відповідно до положень статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру»", «Про статус народного депутата України", «Про Національний банк України", «Про Кабінет Міністрів України", «Про дипломатичну службу", «Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", «Про наукову і науково-технічну діяльність", «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", «Про пенсійне забезпечення", «Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом №3668-VI внесені зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, яку викладено в редакції Закону №3668-VI, а саме максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесені зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

На момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд доходить висновку, що вони суперечать одна одній.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19.

Приписами частини 7 статті 43 Закону Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (у редакції Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII) знову ж таки передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до п. 2.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Конституційний Суд України, керуючись частиною третьою статті 61 Закону України "Про Конституційний Суд України", вважає, що з підстав, наведених у цьому Рішенні, підлягають визнанню такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення першого речення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, згідно з якими "максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

Приписами п.п. 1, 2 резолютивної частини вказаного рішення, визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;

Положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 20.12.2016 втратили чинність, оскільки є неконституційними.

При цьому, буквальне розуміння змін, внесених Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06 грудня 2016 року з урахуванням рішення Конституційного Суду України у справі №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

За таких обставин, внесені Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України №1774 від 06 грудня 2016 року зміни до частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка визнана неконституційною і втратила чинність, самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Отже, внесені Законом №1774-VIII до частини 7 статті 43 Закону Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни є повторним запровадженням нормативного регулювання, яке Конституційний Суд визнав неконституційним, а тому слід констатувати, що ці зміни самі по собі не створюють підстав для обмеження максимального розміру пенсії. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі № 638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі № 522/3049/17 та ряду інших.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27.01.2022 у справі № 240/7087/20.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, такі гарантії не можуть бути звужені шляхом внесення змін до законодавства.

Також на користь зазначеного висновку суду апеляційної інстанції свідчить стала практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, в рішенні ЄСПЛ по справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014 (за заявою № 68385/10 та № 71378/10) зазначено, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинним Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

З огляду на викладене, суд приходить висновку, що відповідачем протиправно обмежено максимальним розміром належну позивачу пенсію після перерахунку з 01.12.2019 року.

Стосовно вимоги позивача зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.12.2019, перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №33/25-781 від13.05.2021, виготовленою Державною установою Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області, без обмеження її максимальним розміром, та з урахуванням раніше виплачених сум та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.03.2022, з 01.07.2022, з 01.12.2022 та з 01.03.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 Про індексацію пенсії та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році і постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році, та з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач здійснив позивачу перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №33/25-781 від 13.05.2021, виготовленою Державною установою Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області, проте після зазначеного перерахунку пенсії відповідач обмежив пенсію її максимальним розміром в десять прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, матеріалів справи встановлено, що позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 та постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 проведено індексацію пенсії та нараховано індексацію за 2022 рік в розмірі 2099,82 грн. та за 2023 рік в розмірі 1500 грн.

Отже спірним питанням в межах даної справи є саме встановлення після перерахунку пенсії з 01.12.2019 року обмеження пенсії її максимальним розміром.

З огляду на зазначене, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Дана правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові у справі № 21-1465а15 від 16 вересня 2015 року.

У вказаному рішенні Верховний Суд України наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.

Приписами частини 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку, що належним та достатнім способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії за вислугу років позивача без обмеження її максимальним розміром з 01 грудня 2019 року, та виплатити різницю недоотриманої пенсії, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01 грудня 2019 року.

Стосовно вимоги позивача визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплати з дати перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року по справі № 200/9722/21 (тобто з 01.03.2022) доплати до пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити з дати перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року по справі № 200/9722/21 ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб з урахуванням раніше виплачених сум, тобто з 01.03.2022 року, без обмеження її максимальним розміром, суд зазначає наступне.

14.07.2021 року прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року N 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" (далі - Постанова N 713).

Згідно п. п. 1 Постанови N 713 встановлено з 1 липня 2021 р. особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 р. відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 р., щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 р., розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 р. або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 р., щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Згідно матеріалів пенсійної справи позивача встановлено, що позивачу з 01.07.2021 року щомісячна доплата в розмірі 2000 грн. згідно Постанови КМУ № 713 від 14.07.2021 року встановлена не була, що підтверджує відповідач у відзиві на позовну заяву.

Суд ухвалою суду від 15 вересня 2023 року та від 06 жовтня 2023 року зобов`язував надати відповідача матеріали пенсійної справи позивача, у тому числі й протокол призначення позивачу доплати ва розмірі 2000 грн. згідно Постановою КМУ № 713 від 14.07.2021 року, відповідачем були надані до суду матеріали позовної заяви, однак, зазначений протокол до суду наданий не був.

При цьому з матеріалів пенсійної справи позивача встановлено, що позивач 11.10.2018 року та 31.11.2018 року звертався до Головного управління ПФУ в м. Києві із заявами про призначення надбавки до пенсії на неповнолітнього утриманця.

Також, 08.05.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення надбавки до пенсії як особі з інвалідністю.

Згідно протоколу про перерахунок пенсії по пенсійній справі № -МВС пенсія за вислугу років ОСОБА_1 була перерахована з 01 серпня 2019 року, у зв`язку з встановленням інвалідності та пенсія після перерахунку становила 6631,27 грн.

Згідно протоколу по пенсійній справі № -МВС від 12.05.2021 року встановлено, що розмір пенсії позивача був перерахований у зв`язку зі зміною надбавки на непрацездатну дитину віком до 18 років, та складала 6733,77 грн.

18.05.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, у зв`язку з підвищенням пенсії як інваліду 3 групи.

Відповідно до протоколу № -МВС від 01.06.2021 року встановлено, що пенсія за вислугу років ОСОБА_1 перерахована у зв`язку зі збільшенням на 25% основного розміру пенсії та становила 8776,69 грн.

Отже, суд приходить висновку, що після 01.06.2021 року позивачу був проведений перерахунок пенсії у зв`язку зі збільшенням на 25% основного розміру пенсії, та зміни розміру надбавок встановлених позивачу, та відповідно після зазначеного перерахунку розмір пенсії позивача збільшився більше ніж на 2000 грн.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку, що позивачу з 01.07.2021 року щомісячна доплата в розмірі 2000 грн. згідно постанови КМУ № 713 від 14.07.2021 року не призначалась, отже відсутні підстави вважати, що після перерахунку пенсії у лютому 2022 року на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року у справі № 200/9722/21 щомісячна доплата в розмірі 2000 грн. була припинена.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Враховуючи вищевикладене, а також положення ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 її максимальним розміром з 01 грудня 2019 року, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром з 01 грудня 2019 року, та виплатити різницю недоотриманої пенсії, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01 грудня 2019 року.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що ри частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 858,88 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 її максимальним розміром з 01 грудня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, місцезнаходження: вул. Бульварно Кудрявська, 16, м. Київ, 04053) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) без обмеження її максимальним розміром з 01 грудня 2019 року, та виплатити різницю недоотриманої пенсії, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01 грудня 2019 року.

В частині позовних вимог про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплати з дати перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року по справі № 200/9722/21 (тобто з 01.03.2022) доплати до пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити з дати перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року по справі № 200/9722/21 ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб з урахуванням раніше виплачених сум, тобто з 01.03.2022 року, без обмеження її максимальним розміром відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, місцезнаходження: вул. Бульварно Кудрявська, 16, м. Київ, 04053) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 08 листопада 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська