Справа № 442/7057/23
Суддя: Грицай М. М.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №442/7057/23
Провадження №2-а/442/86/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Грицай М.М.,

секретар судового засідання Антоненко В.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Андміністративної комісії виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

У позові посилається на те, що відносно неї було винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП. Відповідно до даної постанови, ОСОБА_1 07.06.2023 близько 18 год 05 хв, перебуваючи на своєму робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила продаж слабоалкогольного напою (пива «Калсберг») ємністю 0,5 л, вартістю 37 грн. неповнолітній особі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушила правила торгівлі алкогольними напоями. Так, на засіданні адміністративної комісії було визнано її винною та накладено на неї адміністративне стягнення у розмірі 6800,00 грн. Вважає винесену постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки вона не була повідомлена належним чином про дату, час та місце засідання адміністративної комісії. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, зокрема, такий не містить відомостей щодо ідентифікаційних даних фіскального або товарного чеку, фіскального звіту або іншого документа, згідно якого вбачається реалізація слабоалкогольного напою. Відсутні також посилання на покази очевидців та докази фото- чи відеофіксації вчинення првопорушення. Тому вважає, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП. Просить суд згадану постанову визнати протиправною та скасувати, провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП закрити.

На розгляд суду надійшов відзив представника виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області на позовну заяву, у якому остання заперечила проти задоволення такої, вважає позов беззпідставним, необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. ОСОБА_1 була повідомлена про дату засідання адміністративної комісії, про що свідчить повідомлення від 30.05.2023, яке вручено їй особисто 02.06.2023 згідно трекінгу поштового відправлення №319, проте, на засідання комісії не з`явилася, будь-яких клопотань не подала.

Та обставина, що позивач продала слабоалкогольний напій у заборонений час доби та не видала фіскального чеку є окремою підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом, та відсутність фіскального чеку жодним чином не може спростовувати факт реалізації слабоалкогольного напою. При винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача взято до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , рапорт ДОП відділу превенції Дрогобицького РВП ГУ НІ у Львівській області ст. лейтенанта поліції І.Довгуна про передачу в камеру зберігання вилученої пляшки пива марки "Карлсберг". Щодо надіслання постанови адміністративної комісії, то така згідно трекінгу поштового відправлення №1395 перебувала у точці видачі ще 10.06.2023 та знаходилась там до 10.07.2023, після чого дане відправлення повернуто відправнику у зв`язку із завершенням терміну зберігання. Крім того, адміністративна комісія при виконавчому комітеті Дрогобицької міської ради є неналежним відповідачем у справі. Зважаючи на вказане, просить суд залишити позовну заяву без розгляду, а у випадку відмови - залишити постанову комісії без змін, а скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. При цьому, заперечила щодо заміни первісного відповідача у справі на належного - виконавчий комітет Дрогобицької міської ради чи залучення його співвідповідачем у справі, оскільки позовна вимога адресована саме адміністративній комісії. Додатково зазначила, що продала слабоалкогольний напій, оскільки особа виглядала старше свого віку, проте, не впевнена, що цією особою був саме ОСОБА_2 .

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку, що позов не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Частиною другою статті 156 КУпАП передбачена відповідальність за порушення Порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби у вигляді накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи диспозицію частини другої статті 156 КУпАП, суб`єктом цього правопорушення є працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

Згідно вимог ст.218 КУпАП, адміністративні комісії виконавчих органів міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, зокрема, передбачені частиною 2 статтею 156 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У силу ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Як вбачається з постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дрогобицької міської ради №47 від 07.06.2023, адміністративна комісія постановила визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч.2 ст. 156 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена адміністративною комісією на підставі наступного:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 08.04.2023 серії ВАВ №782342, згідно якого ОСОБА_1 08.04.2023 близько 18 год 05 хв у АДРЕСА_1 , будучи продавцем магазину "Ольга", здйснила продаж слабоалкогольного напою - пива "Карлсберг", 0,5 л, вартістю 37 грн, неповнолітньому ОСОБА_2 , 2007 року народження. Разом з тим, у протоколі ОСОБА_1 вказала, що з протоколом згідна, більше такого вчиняти не буде;

- пояснень ОСОБА_2 , які відібрані ДОП відділу превенції Дрогобицького РВП ГУ НІ у Львівській області ст. лейтенантом поліції І.Довгун, який підтвердив факт купівлі слабоалкогольного напою - пива "Карлсберг" за ціною 37 грн 08.04.2023 у магазині "Ольга" на АДРЕСА_1 ;

- пояснень ОСОБА_1 , яка підтвердила той факт, що є продавцем магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 , та вказала, що 08.04.2023 близько 17 год 35 хв зайшов чоловік, взяв з холодильника пиво, на прохання пред`явити паспорт він повідомив, що з собою такий не взяв, після чого продала йому слабоалкогольний напій.

Крім того, представник відповідача долучив рапорт ДОП відділу превенції Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ст. лейтенанта поліції І.Довгуна про виявлення факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП, складення протоколу про адміністративне правопорушення, тапередачі у камеру зберігання Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області вилученої пляшки пива марки "Карлсберг".

На думку суду, вказані документи, в розумінні ст. 251 КУпАП, є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, дії позивача утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, що підтверджується дослідженими в ході розгляду справи доказами.

Позивач належним чином була повідомлена про розгляд адміністративного протоколу відносно неї, про що свідчить наявні у матеріалах справи копії листа виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 30.05.2023 за №3-31/2801 про виклик ОСОБА_1 на засідання адміністративної комісії, фіскального чеку від 31.05.2023 №319, роздруківкою трекінгу відправлень АТ "Укрпошта" №319, згідно якого відправлення вручено особисто 02.06.2023, листом виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 07.06.2023 за №3-35/2917 про надіслання постанови адміністративної комісії, фіскальним чеком №395 від 08.06.2023, роздруківкою трекінгу відправлень АТ "Укрпошта" №395, згідно якого відправлення вручено вручено 10.08.2023.

Щодо покликання позивача на відсутність чеку про продаж слабоалкогольного напою, як на підставу обґрунтування позову, то суд вважає такі помилковими, оскільки відсутність чеку, за встановлених судом обставин справи, у спірних правовідносини, не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Наявність будь-якого розрахункового документу не визначена законодавством як обов`язкова для встановлення наявності складу даного правопорушення, а також для підтвердження вини особи, яка здійснила такий продаж.

Посилання позивача на недоведеність продажу пива неповнолітньому у зв`язку із відсутністю підтверджуючого реалізацію розрахункового документу, суд не приймає до уваги, оскільки обов`язком продавця є видача споживачеві розрахункового документу встановленої форми, який засвідчує факт купівлі товару із відповідною позначкою про дату здійснення такої операції, однак, недотримання цієї вимоги та відсутність розрахункового документу не є однозначним підтвердженням непроведення відповідної касової операції із продажу товару, а може свідчити про інші обставини, зокрема, недотримання суб`єктом господарювання положень статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" або намір уникнути відповідальності за реалізацію алкогольних/слабоалкогольних напоїв тощо.

Вищезазначені висновки суду узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду по справам №813/2919/16 від 11.02.2021, №804/8054/17 від 09.03.2021.

Відтак, суд приходить висновку, що доводи позивачки є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а також спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В обґрунтування своїх вимог позивач, як при пред`явленні позову до суду, так і в процесі розгляду адміністративної справи не надала суду жодного доказу, які б свідчили про обставини, які б унеможливлювали винесення адміністративною комісією оскаржуваної постанови безпідставно.

Частиною 2 ст. 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Натомість, представник відповідача, в порядку ч.2 ст. 77 КАС України, надав докази до відзиву на позовну заяву, що підтверджує факт повідомлення позивача про засідання комісії та вчинення правопорушення з боку позивача.

Вказане свідчить про наявність відповідних доказів вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Разом з тим, не надання позивачем доказів, які спростовують обставини, викладені адміністративною комісією в постанові про притягнення її до адміністративної відповідальності, судом розцінюється як безпідставність доводів позивачки щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП.

Отже, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. У той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З огляду вищевказані обставини, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оскаржувана постанова винесена уповноваженою комісією, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачкою у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що адміністративна комісія, при прийнятті спірної постанови, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Ухвалюючи дане судове рішення, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з ст.132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом вимог ст.139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача судові витрати, понесені останньою, не відшкодовуються.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, не підлягають відшкодованню.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 20, 44, 47, 77, 90, 139, 143, 192, 210-211, 229, 241-246, 250, 268 КАС України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №47 від 07.06.2023 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя М.М. Грицай