Справа № 580/9295/23
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 листопада 2023 року Справа № 580/9295/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової перевірив матеріали адміністративної справи №580/9295/23 за позовом Приватного акціонерного товариства «Лебединський насіннєвий завод» (, 20635, вул. Заводська 17, с. Лебедин, Шполянський район, Черкаська область) до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (ЄДРПОУ ВП 44104032, пр. Шевченка 15/1, м.Одеса, 65015) про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів, постановив ухвалу.

06.10.2023 вх.42795/23 представник позивача ПрАТ «Лебединський насіннєвий завод» - адвокат Аполонов Олексій Вікторович (ордер серії СА №1066158) звернувся до суду з адміністративним позовом, просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 21.08.2023 №6, яким приватному акціонерному товариству «Лебединський насіннєвий завод» збільшене грошове зобов`язання з податку на прибуток підприємств у сумі 6430825 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 21.08.2023 №6, яким приватному акціонерному товариству «Лебединський насіннєвий завод» зменшене від`ємне значення податку на додану вартість по декларації за червень 2021 року у сумі 4997464 грн (реєстраційний номер у обліку контролюючого органу , дата реєстрації 20.07.2021, уточнюючий розрахунок за реєстраційним номером , дата реєстрації 25.10.2021).

11.10.2023 адміністративний позов залишений без руху (ЄДРСР 114095006). Позивачем недоліки можуть бути усунуті шляхом надання: редакції позовної заяви із зазначенням форми кожного ППР; обґрунтування змісту і характеру якого саме порушеного права (інтересу) позивача з якого часу і у порушення яких нормативно-правових актів допущено відповідачем щодо протиправності кожного індивідуального акта; розрахунку сплати судового збору з урахуванням сталої практики Верховного Суду та доказу про доплату судового збору за кожною позовною вимогою майнового характеру у сумі 28640 грн.

31.10.2023 вх.47127/23 позивач в системі «Електронний суд» надав заяву, зазначив: позовна заява містить посилання на нормативно-правові акти, порушення яких допустив відповідач під час прийняття оскажених рішень, проте про яке саме порушене право позивача йдеться не вказав і вимоги ухвали про залишення позову без руху не виконав.

Під час тлумачення термінопоняття «вимога» має враховуватися, крім предмета та підстави позову, також суб`єктний склад правовідносин (висновки Верховного Суду у справі № 758/5118/21).

Суди покликані відновлювати порушене право. Верховний Суд висновує у справі №6-951цс16: вимога вчинити дії у майбутньому не може бути задоволена, оскільки захисту належить тільки порушене право.

Від позивача вимагається обґрунтувати, що він має право і що це право було порушене (Яку роль має відігравати суд в обранні ефективного способу захисту / https://zib.com.ua/ua/155532-chi_povinen_sud_obirati_efektivniy_sposib_zahistu_zamist_poz.html).

Позивач стверджує: судовий збір справляється з урахуванням загальної суми позову у разі обєднання суддею в одне провадження кількох однорідних позовних вимог індивідуальних актів, проте суд не здійснював об`єднання - в ухвалі без руху зазначив про різні обставини для обчислення ПДВ (непрямий податок) і податку на прибутку (прямий податок).

Позивач не зазначив форму оскаржених ППР. Форма ППР має значення для сплати судового збору і визначення вимог майнового чи немайнового характеру у контексті змісту наказу МФУ 28.12.2015 № 1204 «Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків» та висновків Верховного Суду, який зазначив, що під час звернення до суду про оскарження ППР (форми П) яким зменшене від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток є немайновою вимогою (№826/13244/16); податкове повідомлення-рішення форми «Р1» щодо ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного немайнового характеру, який подано юридичною особою (справа № 826/5165/16).

Велика Палата Верховного Суду у справі № 420/3956/20 зазначила, що визначальною умовою для роз`єднання позовних вимог є та обставина, що таке роз`єднання сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства. Роз`єднання можливе лише у тому випадку, якщо кожна з виділених вимог може бути предметом розгляду у тому суді, який роз`єднав позовні вимоги.

Ціна позову - це грошовий вираз майнових вимог позивача. Ціна позову визначається лише щодо майнових вимог, тобто тих вимог, які мають грошову оцінку. Майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що належить грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 1 статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Згідно з частиною 2 статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що питання про внесення виправлень суд може вирішити у порядку письмового провадження.

Суд може виправити лише ті арифметичні помилки, яких він сам припустився у тексті ухвали від 11.10.2023 щодо обчислення судового збору, вказавши 26840 грн замість допущеної технічної описки у зазначеній сумі 28640 грн.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 №2710-IX встановлений прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб на 2023 рік, а саме у місячному розмірі з 1 січня 2684 грн, тобто для сплати судового збору 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 2684 грн та не більше 26840 грн.

Можливість подання кількох окремих позовів є одним з аргументів, що дає змогу виснувати, що у цій справі має місце не одна вимога, а дві самосійних вимоги майнового характеру щодо різних індивідуальних актів (якщо би позивач подавав окремі позови щодо ППР з ПДВ (діє правило першої події) і ППР з податку на прибуток (наказ про облікову політику, обчислення собівартості, визначення рентабельності), що не є однорідними, то мав би сплатити судовий збір за кожен із них, що належить грошовій оцінці, тому позивач має доплатити (4997464х1.5%) судовий збір у сумі 26840 грн.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Керуючись статтями 2, 121, 160, 161, 169, 241-243, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Внести виправлення у мотивувальну та резолютивну частину ухвали без руху від 11.10.2013, зазначивши у тексті: 26840 грн замість 28640 грн.

Продовжити строк для усунення надоліків за адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування індивідуальних актів.

Надати позивачеві для усунення зазначених недоліків позовної заяви п`ять днів з дати отримання копії даної ухвали шляхом надання до суду обгрунтування змісту і характеру порушеного права платника податків; виконання вимог ухвали щодо форми ППР; розрахунку ціни позовних вимог; доказу доплати судового збору у сумі 26840 грн.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не оскаржується.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА