Справа № 560/16919/23
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

01 листопада 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участю:секретаря судового засідання Троян О.А. позивача ОСОБА_1 представника позивача Урсуляк Н.П. представника відповідача Кирильцевої Л.В.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Хмельницькій області 25 серпня 2023 року за № 318-о, яким ОСОБА_1 звільнено з посади головного державного інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Хмельницькій області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Хмельницькій області;

- стягнути з Головного управління ДПС у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня наступного за днем звільнення до дня поновлення на роботі;

- стягнути з Головного управління ДПС у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що заява про звільнення із займаної посади за угодою сторін написана ним під психологічним тиском та не містить волевиявлення (пропозиції) позивача та визначення строку, з якого трудовий договір пропонується розірвати за угодою сторін. Крім цього, заява про звільнення не містить дати її написання та дату звільнення.

Отже, між сторонами недосягнута згода щодо припинення трудового договору та відсутність узгодженої дати звільнення, що, в свою чергу, позбавляє відповідача права на звільнення позивача з 25.08.2023 на підставі частини другої статті 86 Закону № 889-VIII.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги.

Разом з позовом позивач подав клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Клопотання мотивоване тим, що дата звільнення - 25.08.2023 написана не власноручно позивачем, а невідомою особою, у зв`язку з чим існує необхідність у проведенні почеркознавчих досліджень.

Ухвалою від 19.09.2023 суд відкрив провадження в адміністративній справі та призначив судове засідання на 18.10.2023.

Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що за відсутності причин, які свідчать про неможливість продовження працівником роботи, сторони трудового договору вправі домовитися про будь-який строк звільнення після подання працівником заяви про це в межах двотижневого строку, навіть у день подачі заяви про звільнення.

Вказує, що заяву на звільнення власноручно написано ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Хмельницькій області та подано 24.08.2023 на погодження в.о. начальника ГУ ДПС Зленко І.В. Згідно з текстом заяви, позивач висловив своє бажання бути звільненим за угодою сторін та зазначив конкретну дату звільнення - 25.08.2023 року.

Окрім того, протягом 24.08.2023-25.08.2023 позивач не звертався до відповідача із заявою про відкликання раніше поданої заяви про звільнення, жодним чином не заперечував своє звільнення під час ознайомлення з наказом про звільнення та отримання трудової книжки, не висловлював будь-яких зауважень і заперечень щодо порушення своїх прав.

На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

18.10.2023 протокольною ухвалою суд замінив сторону відповідача з Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області на Головне управління ДПС у Хмельницькій області.

18.10.2023 протокольною ухвалою суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про призначення почеркознавчої судової експертизи.

18.10.2023 протокольною ухвалою суд задовольнив клопотання представника відповідача про виклик свідка - ОСОБА_2

23.10.2023 протокольною ухвалою суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача від 19.10.2023 про призначення почеркознавчої судової експертизи.

23.10.2023 протокольною ухвалою суд задовольнив клопотання представника позивача про виклик свідка - ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні позицію сторін та пояснення свідка ОСОБА_4 , суд встановив такі обставини справи.

З 28.03.2008 по 25.08.2023 позивач працював в органах податкової служби Хмельницької області на посадах старшого, головного державного інспектора відділів організації роботи, фактичних перевірок.

З 02.05.2023 працював на посаді головного державного інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

25.08.2023 наказом Головного управління ДПС у Хмельницькій області за № 318-0 відповідно до ч.2 ст. 86 Закону України «Про державну службу» припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 на підставі його заяви про звільнення з посади за угодою сторін з 25.08.2023.

Позивач вважає наказ про звільнення незаконним та таким, що грубо порушує його конституційне право як громадянина України та державного службовця, тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням регулює Закон України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" (далі Закон №889-VIII).

Відповідно до частин 2, 3 ст.5 вказаного Закону відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, а згідно з п.4 ч.1 ст.83 Закону №889-VIII державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87, 87-1 цього Закону).

Пунктом 3 ч 1. ст. 83 Закону №889-VIII передбачено підстави для припинення державної служби за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону).

Згідно з чч. 2,3, ст. 86 Закону №889-VIII державний службовець може бути звільнений до закінчення двотижневого строку, передбаченого частиною першою цієї статті, в інший строк за взаємною домовленістю із суб`єктом призначення, якщо таке звільнення не перешкоджатиме належному виконанню обов`язків державним органом.

Суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити державного службовця у строк, визначений у поданій ним заяві, у випадках, передбачених законодавством про працю.

Однією із підстав припинення трудового договору є угода сторін (пункт 1 частини 1 статті 36 КЗпП України).

Передбачена пунктом 1 частини 1 статті 36 КЗпП України угода сторін є самостійною підставою припинення трудового договору, яка відрізняється від розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України) та з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41 КЗпП України) тим, що в цьому разі потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк і саме із цих підстав.

При домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за пунктом 1 статті 36 КЗпП України, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (стаття 38 КЗпП України).

За такого правового регулювання основними умовами угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є підстава припинення угоди сторін та строк, з якого договір припиняється.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 814/2853/16, постанові від 19.07.2019 року у справі №452/1839/16.

З матеріалів справи суд встановив, що підставою для прийняття спірного наказу стала особиста письмова заява позивача, що містила прохання звільнити його із займаної посади за угодою сторін з 25.08.2023.

Однак, позивач стверджує, що така заява була написана ним під психологічним тиском керівника Головного управління ДПС у Хмельницькій області, без наміру припиняти трудові відносини з відповідачем та без дати звільнення.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію стосовно розгляду позовних вимог щодо скасування наказу про припинення державної служби/звільнення за угодою сторін, де зазначено, що при розгляді таких вимог суди повинні, зокрема, з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість державного службовця і суб`єкта призначення про припинення державної служби/звільнення за взаємною згодою; чи було волевиявлення державного службовця на припинення державної служби/звільнення в момент видання наказу про звільнення; чи не заявляв державний службовець про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення державної служби/звільнення за угодою сторін; чи була згода суб`єкта призначення на анулювання угоди сторін про припинення державної служби/звільнення.

Такий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.10.2023 у справі №460/2829/22.

Суд звертає увагу, що головною умовою звільнення з роботи за згодою сторін є домовленість між працівником і роботодавцем, зафіксована відповідною заявою, яка є доказом того, що сторони узгодили це питання між собою і не мають щодо цього ніяких заперечень.

В матеріалах справи наявна відповідна заява про звільнення позивача за угодою сторін, написана та підписана власнорчуч позивачем, що не заперечується сторонами.

У судовому засіданні при допиті як свідка, ОСОБА_2 - начальника відділу персоналу Головного управління ДПС у хмельницькій області, свідок пояснила, що позивач в день звільнення надав їй погоджений керівниками структурних підрозділів акт прийому-передачі справ, документів та майна, здав службове посвідчення, особисто ознайомився із наказом від 25.08.2023 №318-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 », отримав під підпис трудову книжку та копію наказу про звільнення та залишив приміщення без будь-яких зауважень.

Викликаний свідок ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, від повторного виклику свідка представник позивача відмовилась.

Однак, представник позивача подала до суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії скарги ОСОБА_3 , адресованої Голові ДПС України Кірієнко Т.П.

Суд не бере до уваги як доказ вищезгадану скаргу, оскільки вона стосується не позивача, а іншої особи та не може використовуватись для встановлення наявності чи відсутності обставин, якими обґрунтовуються доводи та заперечення сторін.

Таким чином, оцінюючи наявні докази у справі, суд не встановив ознак тиску на позивача при написанні заяви на звільнення за угодою сторін.

Стосовно відсутності домовленості щодо дати припинення трудових відносин за угодою сторін сторони, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У заяві, що написана власноруч позивачем, є також дата, з якої позивач мав бути звільнений - 25.08.2023.

Позивач стверджує, що дата звільнення написана не власноручно ним, а невідомою особою.

Суд критично оцінює такі доводи, оскільки, як уже зазначалось вище, 25.08.2023 позивач отримав під підпис трудову книжку та копію наказу про звільнення та залишив приміщення. Ні матеріалами справи, ні в результаті допиту свідка та пояснень самого позивача не підтверджено того, що позивач під час ознайомлення із наказом заперечував щодо написання ним дати звільнення у заяві.

Також, суд бере до уваги той факт, що позивач звернувся на номер цілодобової телефонної лінії сервісу "Пульс" ДПС України зі скаргою щодо написання ним заяви на звільнення без вказання дати написання такої заяви лише 28.08.2023, тобто, через значний проміжок часу після видачі наказу про звільнення та ознайомлення із ним.

Також позивач не надав жодного підтвердження свого наміру відкликати подану ним заяву.

Враховуючи встановлення судом домовленості між позивачем та відповідачем про припинення трудового договору за взаємною згодою шляхом написання власноручно заяви про звільнення за угодою сторін із датою звільнення, проставлення на ній резолюції відповідачем про можливість такого звільнення та винесення ним спірного наказу, наявності волевиявлення позивача на припинення трудового договору, відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів вчинення тиску з боку відповідача як то звернення позивача до правоохоронних органів, медичних установ, пояснення свідків тощо, у суду відсутні підстави вважати, що звільнення позивача на підставі частини другої статті 86 Закону №889-VIII відбулося з порушенням вимог трудового законодавства.

При вирішенні цієї справи суд враховує, що згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06 листопада 2023 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя В.К. Блонський