Справа № 320/4050/23
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 року № 320/4050/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа: Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа: Військова частина НОМЕР_2 , в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо непроведення розслідування про обставити захворювання лейтенанта ОСОБА_1 під час участі у бойових діях з 05.03.2022 по 30.06.2022 та невидачі довідки про обставини захворювання;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України провести розслідування про обставити захворювання лейтенанта ОСОБА_1 під час участі у бойових діях з 05.03.2022 по 30.06.2022 та видати довідку про обставини захворювання;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному розмірі за березень 2022 року та за період з липня 2022 року по жовтень 2022 року, виходячи з положень постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у збільшеному розмірі за березень 2022 року та за період з липня 2022 року по жовтень 2022 року, виходячи з положень постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 169205,72 грн. за період з дня звільнення і по день звернення із позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в період з 05.03.2022 по 30.06.2022 він у складі четвертої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 брав безпосередню участь у бойових діях на передовій для забезпечення оборони України. Пояснює, що внаслідок різкого погіршення стану здоров`я під час захисту державни в зоні бойових дій, після чергового обстрілу з боку ворога, він звернувся до медичної служби військової частини НОМЕР_1 за медичною допомогою та 04.07.2022 був направлений на обстеження (госпіталізацію) до м. Києва. У період з 08.07.2022 по 25.07.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ДУ НПМЦДКК МОЗ України, де переніс операцію на серці із стентуванням, а в подальшому був госпіталізований до НВМКЦ "Головного військового клінічного госпіталю" до відділення кардіології та був направлений на проходження ВЛК. Так, за рішенням ВЛК від 08.08.2022 №765 позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, цим рішенням ВЛК постановлено причинний зв`язок захворювання: Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

Позивач зазначає, що після проходження лікування він повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 продовжив проходження служби у військовій частині протягом вересня - жовтня 2022 року. При цьому, за твердженням позивача, всі медичні документи, такі як : висновок ВЛК, Свідоцтво про хворобу, були передані до медичної служби військової частини НОМЕР_1 , однак військова частина, в порушення Положення про війьково - лікарську експертизу в Збройних Силах Українах, отримавши їх не провела розслідування про обставини / причини захворювання позивача та не видала відповідну довідку, що, в свою чергу, порушує право позивача на перегляд висновку ВЛК і отримання правильного висновку: "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", оскільки таке захворювання виникло в період участі позивача в бойових діях під час служби у військовій частині, що входить до складу діючої армії.

Крім того, на думку позивача, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у м. Києві із приводу захворювання, отриманого під час участі у бойових діях, а також за період проходження служби у березні 2022 року, вересні - жовтні 2022 року безпосередньо в районі бойових дій, йому мала бути виплачена додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн., право на яку передбачено пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", однак відповідач протиправно здійснював виплату додаткової винагороди за вказані періоди у розмірі 30000,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.02.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.06.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_2 .

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, у відзиві на позовну заяву зазначив про те, що позивач звернувся до медичної служби військової частини НОМЕР_1 із скаргами на погіршення зору, цукровим діабетом та гіпертонічною хворобою, внаслідок чого був направлений на консультацію (госпіталізацію) до Центру мікрохірургії ока. Однак, як самостійно зазначено позивачем у позові у період з 08.07.2022 по 25.07.2022 останній перебував на стаціонарному лікуванні у ДУ НПМЦДКК МОЗ України, що розшифровується як Державна установа "Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії МОЗ України та є провідним вітчизняним і світовим центром серцево-судинних захворювань у новонароджених та дітей раннього віку. При цьому на підтвердження своїх слів позивач додає до позову виписку із медичної карти стаціонарного хворого (ендокринологічного відділення) №665 від 25.07.2022 Науково-практичного центру ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин МОЗ України. Так, відповідач звертає увагу на те, що відповідно до зазначеної виписки у позивача виявлений ще у 2020 році цукровий діабет (відповідні препаратми для лікування позивач не приймав) в стадії компенсації, діагностовано ряд пов`язаних із цим хвороб, гіпертонічну хворобу 3 стадії, 2 ступеня, діабетичну хворобу нирок, ішемічну хворобу серця тощо. За результатами лікування позивач був випасиний та направлений до каржіології НВМКЦ "ГВКГ" МО України для вирішення питання щодо можливості подальшого проходження військової служби, де, в свою чергу, за рішенням ВЛК №765 від 08.08.2022 позивач на підставі статті 39-а графи ІІІ Розкладу хвороб був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Відповідач зазначає, що стаття 39-а графи ІІІ Додатку 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України "Розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби" визначає, що позивач був визнаний непридатним до військової служби у зв`язку із гіпертонічною хворобою ІІІ стадії. Таким чином, на думку відповідача, у військової частини були відсутні підстави для проведення службового розслідування та складання за його результатами довідки про обставини травми.

Крім того, відповідач зазначає, що з аналогічних підстав період лікування позивача не підлягає оплаті у збільшеному розмірі додаткової винагороди, як і період проходження військової служби у вересні - жовтні безпоредньо в районі бойових дій, оскільки з моменту прийняття рішення ВЛК від 08.08.2022 №765 позивач не приймав участі у бойових діях, а лише проходив службу безпосередньо в районі бойових дій.

Третя особа правом на подання до суду письмових пояснень не скористалась.

Позивачем були подані до суду додаткові пояснення, в який останній зазначив, що 09.09.2022 після лікування та виписки з Військового Шпиталю в м. Києві він повернувся до місця розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 про що доповів командиру роти, в складі якої проходив службу, однак доклад був проігнорований, внаслідок чого позивач звернувся з відповідним докладок до командиру батальйону. Так, за усним розпорядженням командира батальйону позивач був направлений для подальшого проходження служби до служби персоналу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , де продовжив службу до звільнення. Позивач стверджує, що виконував обов`язки на рівні з іншими бійцями батальйону, але оскільки офіційного наказу про його переведення до іншого підрозділу не було, його не було включено до наказу про виплату бойових військовослужбовцям цього підрозділу.

Крім цього, 25.04.2023, до суду від позивача надійшов Витяг з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) від 13.04.2023 №880, відповідно до якого Комісія за результатом перегляду військово-облікової та медичної документації дійшла висновку, що захворювання лейтента у відставці ОСОБА_1 , ТАК, пов`язані з захистов Баківщини.

У письмових поясненнях, надісланих до суду разом з Витягом, позивач зазначив, що вищевказаний висновок комісії підтверджує його доводи про те, що військова частина за час перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я безпідставно не нарахувала та не виплатила йому додаткову винагороду за липень і серпень 2022 року у збільшеному розмірі по 100000,00 грн. за місяць чим порушила пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як убачається з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2022 №8, лейтенанта запасу ОСОБА_1 , призначеного командиром третього стрілецького взводу четвертої стрілецької роти, ВОС-0210003, шпк - "старший лейтенант", вважати таким, що з 28.02.2022 справи і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до витягу з журналу бойових дій командира військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2022 №213 щодо безпосередньої участі у бойових діях військовослужбовців 4 стрілецької роти НОМЕР_3 об ТрО та довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 10.02.2023 №1657/364 лейтенант ОСОБА_1 у складі четвертої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 дійсно в період з 05.03.2022 по 30.06.2022 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в м. Київ, м. Миколаїв.

Згідно з направленням медичної служби військової частини НОМЕР_1 на консультацію (госпіталізацію) від 04.07.2023 №398 лейтенанта ОСОБА_1 з попереднім діагнозом міопія? підвищення внутрішньоочного тиску, цукровий діабет ІІ тип, гіпертонічна хвороба І ст СН0 направлено до Центру мікрохірургії ока.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого (ендокринологічне відділення) №665 позивач у період з 08.07.2022 по 25.07.2022 перебував на стаціонарному лікуванні в Українському науково-практичному центрі ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин Міністерства охорони здоров`я України з діагнозом: цукровий діабет 2 типу, середньої важкості, стадія компенсації; діабетична дистальна периферична сенсорна полінейропатія; діабетична ангіопатія артерій нижніх кінцівок; діабетична хвороба нирок С2, ІІІ ст; ІХС; стабільна стенокардія напруги ІІ ФК; післяінфарктний кардіосклероз; стан після стенування ПКА та ОГЛКА (13.07.2022); недостатність МК і ТК І ст; гіпертонічна хвороба ІІІ стадія, 2 ступеня, ризик 4, СН ІІа зі зниженою ФВ ЛШ ІІІ ФК за NYXA; артеросклероз БЦА; гіперліпідемія; синдром енйефалополінейропатії; атеросклероз МАГ, стенозуючий ПВСА до 50% ЛВСА 57%; цервікоторакалгія неясного генезу; травма?; кили МХД?; багатовузольний зоб І ст, еутиреоз; гіперурикемія; сечокам`яна хвороба (конкремент лівої нирки); пресбіопсія OU. Направлений до кардіолога НВМКЦ "ГВКГ" МО України для вирішення питання щодо можливості подальшого проходження військової служби.

У період з 25.07.2022 по 09.08.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Національному військово-медичному клінічному центрі "Головний військовий клінічний госпіталь" з основним діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІІ ст, ступінь 2, ризик 4 (дуже високий); ІХС; стенокардія напруги ІІ ФК; стенозуючий атеросклероз коронарних артерій (КВГ 13.07.2022: стеноз ПМШГ І сегмента 100%, ПКА ІІ сегмент 99%, ПКА І сегмер 65-70%); стенування-2 ОГ ЛКА та ПКА (13.07.2022); післяінфарктний (невідомої давності) великовогнищевий кардіосклероз; недостатність мітрального клапана з регургітацією І ст, недостатнічсть тристулкового клапана з регургітацією ІІ ст; легенева гіпертензія І ст. (виписний епікриз 9642).

У подальшому за рішенням ВЛК (свідоцтво про хворобу №765 від 08.08.2022) позивача на підставі статті 39-а графи ІІІ Рокладу хвороб визнано непридатним до військової служби з виклюбченням з військового обліку.

При цьому в графі 12 Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва свідоцтва про хворобу №765 від 08.08.2022 визначено, що захваорювання позивача, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

З пояснень позивача зазначених у позові судом встановлено та не заперечується відповідачем у відзиві, що після лікування лейтенант ОСОБА_1 повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , де продовжив проходження служби у в/ч протягом вересня - жовтня 2022 року.

За фактом захворювання відповідачем службове розслідування проведено не було.

Відповідно до витягу з наказу камандира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.10.2022 №254 лейтенанта ОСОБА_1 , командира третього стрілецького взводу четвертої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , звільненого у відставку наказом начальника регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 21.10.2022 №220, відповідно до пп. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`яз-ок і військову службу" (за станом здоров`я) - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, вважати таким що справи та посаду здав; направити на військовий облік до Дарницького РТЦК та СП у м. Києві; з 28.10.2022 виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

У подальшому Дарницьким РТЦК та СП у м. Києві направлено позивача на медогляд до МСЕК на предмет визначення інваліднсоті (втрати прцездатності в % відношенні), потреби у протезуванні та отриманні страхової суми за обов`язковим особистим страхуванням військовослужбовців згідно з постанови КМУ №975 від 25.12.2013, як такого, котрий проходив військову службу з 28.02.2022 по 28.10.2022 (супровідний лист Дарницького РТЦК та СП у м. Києві від 15.11.2022 №3817).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААВ №765601 від 23.01.2023 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності на строк до 01.02.2024, причина інвалідності: захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Згідно з витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) від 13.04.2023 №880 Комія за результатом перегляду військово-облікової та медичної документації дійшла висновку, що захворювання лейтенанта у відставці ОСОБА_1 , що підтверджується військово-обліковою та медичною документацією, ТАК, пов`язані з захистом Батьківщини. Постанову про причнний зв`язок захворювань за свідоцтвом про хворобу госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" від 08.08.2022 №765 - відмінено.

Зідно з інформацією про грошове забезпечення позивача за 2022 рік, позивачу в березні 2022 року, липні - жовтні 2022 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, нараховано додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення службового розслідування про обставини захворювання, ненадання довідки про обставини захворювання, а також щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі 100 000,00 грн пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період березень 2022 року, липень - жовтень 2022 року пропорційно в розрахунку на місяць та у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, перебуванням у відпустці для лікування, та як наслідок не проведення повно розрахунку при звільненні, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) (тут і далі в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно частини першої статті 2 Закону 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 2 Закону 2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (Положення №402).

Пунктом 1.1 глави 1 розділу I Положення №402 передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I вказаного Положення військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд, зокрема, військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання (пункт 2.1 глави 2 розділу I Положення №402).

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу II Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час. Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби, а також з метою визначення: можливості проходження військової служби військовослужбовцями та проживання членів їх сімей за кордоном; необхідності в тривалому спеціалізованому лікуванні, медичному спостереженні або в навчанні (вихованні) у спеціалізованих навчальних закладах членів сімей військовослужбовців, транспортабельності їх за станом здоров`я.

Главою 6 розділу II Положення №402 передбачено порядок медичного огляду військовослужбовців.

Пунктом 6.1 глави 6 розділу II Положення №402 визначено, що направлення на медичний огляд проводиться, зокрема, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Пунктом 6.2 глави 6 розділу II Положення №402 визначено чіткий перелік документів, які подаються на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК у мирний час. Вказаний перелік передбачає, крім того: подання на осіб, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних у період проходження ними військової служби, - оригінал довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва) (абзац дев`ятий пункту 6.2 глави 6 розділу II Положення).

Відповідно до пункту 6.10 глави 6 розділу II Положення №402 медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії). Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби.

Пунктом 20.4 глави 20 розділу II Положення №402 передбачено, що за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов, зокрема, «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».

Відповідно до пункту 21.1 глави 21 розділу II Положення №402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Пунктом 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 визначено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема:

а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

д) «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.

Аналіз вище наведеного дає підстави для висновку, що формулювання постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв безпосередньо пов`язане із встановленим ВЛК діагнозом, причинним зв`язком захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, а також із наданням відповідних документів про обставини їх одержання.

У спірному випадку, на момент звернення позивача з цим позовом до суду, відповідно до свідоцтва про хворобу №765 від 08.08.2022 захворювання ОСОБА_1 , пов`язані з проходженням військової служби; на підставі статті 39-а графи ІІІ Розкладу хвороб непридатний до проходження військової служби з виключенням з військового обліку.

Вказане свідчить про те, що постанова госпітальної ВЛК терапевтичного профілю НВМКЦ "ГВКГ" (свідоцтво про хворобу №765 від 08.08.2022) була прийнята у формулюванні відповідно до підпункту «д» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402.

Водночас, в подальшому, під час розгляду справи, відповідно до витягу з протоколу засідання від 13.04.2023 №880, Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України за результатом перегляду військово-облікової та медичної документації дійшла висновку, що захворювання ОСОБА_1 пов`язані з захистом Батьківщини та відмінила постанову про причинний зв`язок захворювань позивача за свідоцтвом про хворобу госпітальної ВЛК терапевтичного профілю НВМКЦ "ГВКГ" №765 від 08.08.2022.

Таким чином, постанова Центральної ВЛК ЗСУ (витяг з протоколу від 13.04.2023 №880) прийнята відповідно до підпункту «а» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402.

Суд звертає увагу на те, що у свідоцтві про хворобу №765 від 08.08.2022 зазначено, що медичний огляд позивача проводився за розпорядженням начальника НВМКЦ "ГВКГ" від 25.07.2022.

Процедура проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини) визначена Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за №1667/37289 (далі Інструкція №332).

Пунктом 1 розділу ІІ даної Інструкції передбачено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції №332 про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний: терміново організувати надання домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за потреби його доставку до закладу охорони здоров`я; негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини; зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на дату настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.

Згідно з абзацом першим пункту 3 розділу ІІ Інструкції №332 нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту безпосереднього командира потерпілого або потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

Таким чином, призначенню розслідування у зв`язку з нещасним випадком має передувати повідомлення військовослужбовця безпосередньому командиру про його настання, а у разі несвоєчасного повідомлення чи втрати працездатності не відразу рапорт безпосереднього командира потерпілого або потерпілого військовослужбовця.

Матеріалами справи підтверджено, що командуванню військової частини НОМЕР_1 було відомо про різке погіршення стану здоров`я позивача про що свідчить направлення на консультацію (госпіталізацію) лейтенанта ОСОБА_1 до Центру мікрохірургії ока, видане начальником медичної служби військової частини НОМЕР_1 04.07.2023 №398.

Проте, доказів призначення відповідачем відповідного розсідування матеріали справи не містять та судом не встановлено, що в свою чергу свідчить про допущення військовою частиною протиправною бездіяльності, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

За наведених обставин позідна позовна вимога про зобов`язання відповідача провести службове розслідування також підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невидачі позивачу довідки про обставини захворювання та зобов`язання видати таку довідку, суд зазначає таке.

Пунктом 8 Розділу ІІ Інструкції 332 передбачено, що Комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти робочих днів з дня її утворення. Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана обстежити місце нещасного випадку, одержати письмові та усні пояснення (провести опитування) свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо; з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, який наведений у додатку 3 до цієї Інструкції; скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину. До акта додаються письмові пояснення (опитування) свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної достадії. Таким чином, на думку відповідача, у військової частини були відсутні підстави для проведення службового розслідування та складання за його результатами довідки про обставини травми. Згідно з пунктом 17 цієї ж Інструкції командир військової частини протягом двох робочих днів після закінчення розслідування затверджує акти за формами НВ-2 та НВ-3. Матеріали розслідування (затверджені акти за формами НВ-2 та НВ-3 разом з додатками) зберігаються в діловодстві військової частини, а їх завірені копії надаються (надсилаються): безпосередньому командиру для вручення потерпілому, членам його сім`ї чи уповноваженій ними особі; начальнику відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо); командирам військових частин, представники яких брали участь у розслідуванні; командиру військової частини, у штаті якої перебуває потерпілий, якщо військовослужбовець був тимчасово відряджений з цієї військової частини.

У разі незгоди потерпілого військовослужбовця, або членів його сім`ї, або особи, яка представляє їх інтереси, з висновками комісії з розслідування вони мають право протягом місяця, починаючи з дати отримання акта за формою НВ-2, подати скаргу старшому командирові або до органу, що здійснює контроль за своєчасним і об`єктивним розслідуванням нещасних випадків, чи звернутися до суду у визначений законом строк.

Відповідно до пункту 18 розділу ІІ Інструкції №332 за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються: дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок; військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця; вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я; коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні); перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин; порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення; заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.

На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800.

Таким чином, довідка за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 складається за результатами проведення розслідування нещасного випадку, який трапився з військовослужбовцем.

Суд зазначає, що кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань. Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Як було встановлено судом, розслідування за фактом захворювання позивача не було призначене, внаслідок чого судом зобов`язано відповідача провести таке розсідування.

Разом з тим, на момент прийняття рішення у справі, у суду відсутні докази того, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), за результатами проведення розслідування на виконання судового рішення, відповідачем складена не буде.

За відсутності цієї обставини, а також результатів розслідування і висновків про обставини отримання позивачем травми, вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають, як передчасно заявлені.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, а також стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, а також надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022 та № 58/2023 від 06.02.2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168 (далі Постанова №168).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі Постанова № 168), в редакції Постанови № 400 від 01.04.2022, яка застосовується з 24.02.2022, зокрема установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, … а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Пунктом 1 Постанови № 168, в редакції Постанови від 07.07.2022 № 793, яка застосовується з 24.02.2022, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, …виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць …, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Пунктом 1 Постанови № 168, в редакції Постанови від 08.10.2022 № 1146, яка застосовується з 01.09.2022, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, …, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Пунктом 17 розділу І «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260), який застосовується з 24.02.2022 та доповнено згідно з наказом МО України № 98 від 01.04.2022, встановлено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Відповідно до пункту 2 Окремого дорученням Міністра Оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, вимагається: на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку па місяць) в розмірах:

-- 100000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

-- 30000 гривень іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Згідно з пунктом 5 цього Окремого доручення виплату податкової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) особовому складу військової частини; в цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо.

Пунктом 7 Окремого доручення передбачено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;

- підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини;

- керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 грн за час цієї відпустки.

З огляду на наведені норми законодавства, підставою для виплати позивачу у спірному випадку додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 100000 грн за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (липень - серпень 2022 року) є відповідна довідка форми №5, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.

Оскільки розслідування за фактом захворювання позивача буде призначене відповідачем лише після прийняття рішення у даній справі, результати даного розслідування відсутні, тому позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі до 100 000,00 грн за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та похідна від неї вимога зобов`язального характеру задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 100000 грн за період березень 2022 року, вересень - жовтень 2022 року, суд зазначає таке.

Як було встановлено судом та зазначено вище, з 24 лютого 2022 року у військовослужбовців Збройних Сил України виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн щомісячно. У тих співробітників, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

У той же час, підставою для виплати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168, є саме наказ командира, якому передує документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, яким є зокрема, один з таких документів:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій (вахтового журналу) або журнал ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл);

- рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням, військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Відповідно до витягу з журналу бойових дій командира військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2022 №213 щодо безпосередньої участі у бойових діях військовослужбовців 4 стрілецької роти НОМЕР_3 об ТрО та довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 10.02.2023 №1657/364 лейтенант ОСОБА_1 у складі четвертої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 дійсно в період з 05.03.2022 по 30.06.2022 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в м. Київ, м. Миколаїв.

Таким чином матеріалами справи підтверджено безпосередню участь позивача у бойових діях у березні 2022 року.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо у вказаних районах ведення таких бойових дій в період вересень - жовтень 2022 року.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України вказує, що виплата винагороди до 100000 грн здійснюється військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, тобто підставою є саме прийняття участі у відповідних заходах.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов в цій частині підлягає задоволенню шляхом визнання протиправної бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за прийняття ним безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період березень 2022 року в розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за прийняття ним безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період березень 2022 року в розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням фактично виплачених сум.

Відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За змістом частини 1 статті 117 КЗпП України, обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Частина 1 статті 117 КЗпП України переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.

Частина 2 статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальності роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17 підсумувала, що оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

В цій постанові Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.

Крім того, у вказаній постанові зазначено, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 27 квітня 2016 року у справі №6-113цс16 у тому, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

Водночас, виходячи з мети відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, яка полягає у компенсації працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, і які розумно можна було б передбачити, Велика Палата Верховного Суду вважає, що, з одного боку, не всі чинники, сформульовані у зазначеному висновку, відповідають такій меті. Так, сама лише наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум; момент виникнення такого спору, прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника, істотність розміру недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника не впливають на розмір майнових втрат, яких зазнає працівник у зв`язку з простроченням розрахунку. З іншого боку, істотним є період такого прострочення, хоча такий чинник у згаданій постанові Верховного Суду України не сформульований.

З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням №6-113цс16, і вважає, що, при вирішенні питання про зменшення розміру відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

1. розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

2. період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

3. ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

4. інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Тому, Велика Палата Верховного Суду також відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі №6-113цс16 про те, що право суду зменшити розмір середнього заробітку залежить від прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

Зміст статті 117 КЗпП України дає підстави суду зробити висновки про те, що відповідальність у розмірі середнього заробітку застосовується лише в разі невиплати всіх належних працівникові сум (заробітної плати, компенсацій тощо). Аналіз такого правового врегулювання дає змогу суду зробити правовий висновок, який непрямо випливає з приписів частини першої статті 117 КЗпП України, а саме про те, що в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. І цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку.

Таким чином, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 листопада 2020 року у справі №480/3105/19 дійшов висновку, що залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.

Із заявлених позивачем вимог вбачається спір про наявність права у позивача на отримання відповідних сум додаткової винагороди.

Суд зазначає, що відповідачем не нараховано додаткову винагороду позивачу у належному розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у зв`язку із запереченням такого права.

Оскільки позивачу не було здійснено виплату додаткової винагороди у повному розмірі при звільненні і у цій справі суд установив наявність обов`язку у відповідача нарахувати та виплатити зазначену винагороду у належному розмірі, зокрема, за період березень 2022 року, з огляду на відсутність сплати такої суми на момент розгляду цієї справи, суд вважає передчасними вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Судом також враховується, що згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 пункту 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

З урахуванням викладеного, позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення службового розслідування з метою встановлення причини захворювання ОСОБА_1 передбачене наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332 "Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України".

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести службове розслідування з метою встановлення причини захворювання ОСОБА_1 передбаченого наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332 "Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України".

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за прийняття ним безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період березень 2022 року в розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за прийняття ним безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період березень 2022 року в розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.