Справа № 320/11494/22
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року № 320/11494/22

Київський окружний адміністративний суд, у складі судді Балаклицького А.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, Державної податкової служби України про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Київській області про анулювання свідоцтва платника єдиного податку №36;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області, Державну податкову службу України поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку другої групи з 01.04.2019 та відновити відомості в реєстрі платників єдиного податку.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що борг з єдиного податку в розмірі 3 150, 80 грн. підлягав безумовному списанню податковим органом , оскільки мав статус безнадійної заборгованості, строк давності щодо стягнення якої минув. Відтак, пеня, нарахована на вказану заборгованість у розмірі 1713,16 грн. не може бути підставою для анулювання статусу платника єдиного податку.

Ухвалою суду від 23 грудня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач-1 Головне управління Державної податкової служби у Київській області, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що за результатами камеральної перевірки було встановлено порушення позивачем вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме не сплачено протягом двох послідовних кварталів податкових зобов`язань. Таким чином, вважає, що рішення № 36 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку відповідачем прийнято відповідно до вимог законодавства, а підстави для його скасування відсутні.

Відповідач-2 Державна податкова служба України своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась, відзив до суду не надала.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач у період з 28.07.2008 по 11.10.2017 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, платник єдиного податку спрощеної системи оподаткування.

11 жовтня 2017 року позивач подала заяву про припинення своєї підприємницької діяльності.

9 жовтня 2017 року до Головного управління ДПС України в Київській області надійшла від Головного управління ДПС України в Донецькій області, де перебувала на обліку позивачка, податкова інформація щодо наявності податкового боргу з єдиного податку в розмірі 3 150,80 грн. Вказаний податковий борг існував станом на 20.07.2014 року.

За період з 11.10.2017 по 10.05.2018 року на адресу позивача не надходило жодної інформації про існування податкового боргу.

10 травня 2018 року позивач самостійно звернулась до відповідача-1, з метою провести взаєморозрахунки щодо податків та зборів.

11.05.2018 року позивач сплатила за наданими в ОДПІ реквізитами 3 150,80 грн. та подала заяву про списання пені за невчасну сплату безнадійної заборгованості в розмірі 1 583,40 грн., що була фактично нарахована на ці 3 150,80 грн.

У червні 2018 року позивач повторно звернулась із заявою про списання пені, але вже у розмірі 1 713,16 грн.

Жодної відповіді на подані заяви позивачем отримано не було.

10 вересня 2018 року позивачка зареєструвалася, як фізична особа-підприємець та подала заяву про реєстрацію її платником єдиного податку.

З 1 жовтня 2018 року позивач отримала статус платника єдиного податку другої групи, Станом на 01.10.2018 (дату реєстрації як платник єдиного податку) позивач нараховану пеню в розмірі 1 713,16 грн. не сплачувала.

У квітні 2019 року відповідачем-1 було проведено щодо позивача камеральну перевірку, за результатами якої складено Акт від 18.04,2019 за № 36/10-36-54-06/ НОМЕР_1 (далі - «Акт») та прийняло Рішення за № 36 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, в зв`язку із наявністю заборгованості (несплаченої пені).

У січні 2022 року позивач скористалась своїм правом та звернулася зі скаргою до Державної податкової служби України, на яку лише 27.10.2022 було отримано відповідь про залишення скарги без розгляду.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо несписання безнадійного боргу та нарахування пені на безнадійну заборгованість, неправомірною, та, як результат наявність заборгованості і анулювання свідоцтва платника єдиного податку другої групи, позивач звернулась до суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (з подальшими змінами і доповненнями, в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, далі Закон №2464-VI).

Згідно пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 4 Закону №2464-VI встановлено, зокрема, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI, платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць, а для платників, зазначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, календарний рік.

Статтею 25 Закону №2464-VI регламентовано заходи впливу та стягнення, частина перша якої передбачає, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини десятої статті 25 Закону №2464-VІ, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно частити одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції.

У відповідності з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з п. 101.1 ст. 101 ПК України безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг, підлягає списанню.

У п. 101.2 цієї статті під терміном "безнадійний податковий борг" розуміється, зокрема, податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута (підпункт 101.2.1); податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3).

Пунктом 102.1 ст. 102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів.

Відповідно до п. 101.5 ст. 101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначено Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 N 577 (далі - Порядок N 577), дія якого поширюється на фізичних осіб (резидентів і нерезидентів), юридичних осіб (резидентів і нерезидентів) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з Кодексом або податковими законами і на яких покладено обов`язок сплати податків та зборів згідно з Кодексом.

Відповідно до положень п. 3.1, 3.2 Порядку N 577 визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню контролюючим органом, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу у випадку, визначеному в пп. 3 п. 2.1 розділу II цього Порядку (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений ст. 102 ПК України) є дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.

Згідно з приписами п. 4.3-4.5 Порядку N 577 у випадках, передбачених пп. 1, 2, 3, 5 п. 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційних систем не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Аналізуючи наведені положення, суд приходить до висновку, що податковий борг, який протягом 1095 календарних днів з дня його виникнення не був стягнутий податковим органом, визнається безнадійним та підлягає списанню органами державної податкової служби самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу, або за даними довідки відповідного контролюючого органу про наявність безнадійного податкового боргу на день виникнення безнадійного податкового боргу.

При цьому, Верховний Суд у постанові №300/2353/19 від 09.03.2021 відзначив, що звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо таких податковий борг виник внаслідок не переробної сили (форс-мажорних обставин), як це встановлено нормою пункту 4.1 Порядку №577. В інших випадках, передбачених пунктом 101.2 статті 101 ПК України, пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку №577, розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, борг позивача зі сплати єдиного податку у розмірі 3150,80 грн існував станом на 20.07.2014 року.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що контролюючий орган вживав дії щодо стягнення податкового боргу в межах процесуальних строків.

Відтак,з огляду на те, що з моменту виникнення податкового боргу у позивача минуло більше ніж 1095 календарних днів, то сам борг зі сплати єдиного податку та пеня, нарахована на нього, мали бути визнані безнадійними та списаними відповідачем на підставі пп. 101.2.3. п. 101.2. ст. 101 ПК України

Проте, замість списання безнадійного боргу, відповідачем-1 було нараховано пеню у розмірі 1713,16 грн. на вказаний борг, яка не була сплачена позивачем, що фактично стало підставою для винесення рішення № 36 від 18.04.2019 року про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає рішення № 36 від 18.04.2019 року протиправним і таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно пункту 299.10 статті 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу (підпункт 3).

Підпунктом 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України (в редакції, чинній на час прийняття спірного рішення) встановлювалось, що у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів платник єдиного податку зобов`язаний в останній день другого із двох послідовних кварталів перейти на сплату інших податків і зборів, визначених вказаним Кодексом.

Як встановлено судом, в інтегрованій картці платника ФОП ОСОБА_1 по коду платежу 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб» на кожне перше число протягом двох місяців послідовних кварталів був наявний податковий борг.

Згідно пункту 299.11 статті 299 ПК України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

За приписами пункту 300.1 статті 300 ПК України, платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до вказаного Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Аналіз положень наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено Верховним Судом, зокрема, у своїй постанові від 21.05.2020 у справі №820/5346/17.

Судом встановлено, що в результаті проведеної відповідачем камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, про що складено акт від 18.04.2019 №36/10-36-54-06/ НОМЕР_1 , контролюючим органом виявлено наявність у позивачки податкового боргу по єдиному податку у розмірі 1713,16 грн. (несплачена пеня, нарахована на безнадійний борг).

Рішення про анулювання позивачу реєстрації платника єдиного податку прийнято на підставі акту перевірки, під час якої встановлено факт наявності у позивача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Проте, судом було встановлено вище, що борг, на який було нараховано пеню у розмірі 1713,16 грн. мав бути визнаний безнадійним і на підставі п.101.2.3. п. 101.2. ст. 101 ПК України, сам борг і нарахована на нього пеня, мали бути списані відповідачем.

Отже, за результатами розгляду справи судом встановлено, що у відповідачів не було жодних правових підстав виносити рішення про анулювання позивачу реєстрації платника єдиного внеску.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування рішення Головного управління ДПС у Київській області про анулювання свідоцтва платника єдиного податку №36 та зобов`язання Головного управління ДПС у Київській області, Державну податкову службу України поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) платником єдиного податку другої групи з 01.04.2019, з відновленням відомостей в реєстрі платників єдиного податку, слід задовольнити.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.2 ст.2 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не доведено правомірність прийнятих рішень.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 4962,00 грн., що підтверджується квитанцією від 28.10.2022 року.

Враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий підлягає стягненню на її користь пропорційно за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Київській області про анулювання свідоцтва платника єдиного податку №36.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області, Державну податкову службу України поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) платником єдиного податку другої групи з 01.04.2019 та відновити відомості в реєстрі платників єдиного податку.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області ().

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2481,00грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнуваньДержавної податкової служби України ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Балаклицький А. І.