Справа № 520/25434/23
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 листопада 2023 року № 520/25434/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Громадської організації "Мережа антикорупційних центрів" (вул. Наталії Ужвій, буд. 64, кв. 57, м. Харків,61195, ) до Харківської міської ради (майдан Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправними дії Харківської міської ради (), щодо відмови у наданні Громадській організації Мережа антикорупційних центрів відповіді на запит за №04 від 28.08.2023 року, зареєстрованим за вх.№3/154/181-23 від 29.08.2023 року щодо надання публічної інформації про розмір грошових коштів (включно із преміями, матеріальною допомогою, відпустками тощо), виплачених за грудень 2022 року та січень 2023 року міському голові Харківської міської ради, його заступникам та кожному працівнику Харківської міської ради та виконавчого комітету вказати окремо із зазначенням прізвища, ім`я, по-батькові та посади кожного працівника, оформленої листом №6710/33-23 від 05.09.2023 року.

-зобов`язати Харківську міської ради () повторно розглянути запит на отримання публічної інформації Громадської організації Мережа антикорупційних центрів №04 від 28.08.2023 року, зареєстрованим за вх.№3/154/181-23 від 29.08.2023 року, та надати повну, достовірну та об`єктивну інформацію протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду.

-стягнути з Харківської міської ради () на користь Громадської організації Мережа антикорупційних центрів, , сплачений судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивач, Громадська організація «Мережа антикорупційних центрів» звернувся із запитом №04 від 28.08.2023 року До Харківської міської ради Харківської області, у якому просив:

-надати інформацію про розмір грошових коштів (включно із преміями, матеріальною допомогою, відпустками тощо), виплачених за грудень 2022 року міському голові Харківської міської ради, його заступникам та кожному працівнику Харківської міської ради та виконавчого комітету вказати окремо із зазначенням прізвища, ім`я, по-батькові та посади кожного працівника.

-надати інформацію про розмір грошових коштів (включно із преміями, матеріальною допомогою, відпустками тощо), виплачених за січень 2023 року міському голові Харківської міської ради, його заступникам та кожному працівнику Харківської міської ради та виконавчого комітету вказати окремо із зазначенням прізвища, ім`я, по-батькові та посади кожного працівника.

Листом Харківської міської ради №6710/33-23 від 05.09.2023 року не надано повної та точної інформації на запит на публічну інформацію .

Так, Харківська міська рада вищевказаним листом надала інформацію про розмір посадових окладів із зазначенням найменування посад. Таким чином, спотворила інформацію та не надала повної відповіді на запит щодо запитуваної інформації.

Отже, Харківська міська рада не надала чіткої відповіді на запит, чим порушила права Позивача, передбачені Законом України «Про доступ до публічної інформації», адже фактично приховала запитувану інформацію, надавши її не в повному обсязі.

Спірним листом позивачу відмовлено у задоволенні запиту на інформацію у зв`язку з тим, що запитувана інформація є персональними даними та інформацією з обмеженим доступом - конфіденційною та згоди на поширення своїх персональних даних відповідні працівники не надавали.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у ненаданні повної та точної відповіді на запит на публічну інформацію, тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, судом вказує наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що Громадська організація «Мережа антикорупційних центрів» звернулася до Харківської міської ради із запитом на інформацію від 28.08.2023 № 04 (реєстраційний індекс від 29.08.2023 № 3/154/181-23), у якому просила:

-надати інформацію про розмір грошових коштів (включно із преміями, матеріальною допомогою, відпустками тощо), виплачених за грудень 2022 року міському голові Харківської міської ради, його заступникам та кожному працівнику Харківської міської ради та виконавчого комітету, вказати окремо із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові та посади кожного працівника;

-надати інформацію про розмір грошових коштів (включно із преміями, матеріальною допомогою, відпустками тощо), виплачених за січень 2023 року міському голові Харківської міської ради, його заступникам та кожному працівнику Харківської міської ради та виконавчого комітету, вказати окремо із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові та посади кожного працівника.

Листом від 05.09.2023 № 67/0/33-23 запитувачу надана відповідь на запит на інформацію, а саме надано інформацію про встановлені зазначеною Постановою та Наказом посадові оклади, в іншій частині, оскільки запит містив прохання надати доступ до персональних даних, проте цей запит не відповідав вимогам ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних» (з урахуванням приписів якого здійснено розгляд запиту) та ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ГО «Мережа антикорупційний центр» запропоновано подати запит з дотриманням приписів чинного законодавства.

Суд вказує, що згідно зі ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України, умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України. Умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування, виходячи з умов оплати праці, встановлених згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (зі змінами), умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів з умов оплати праці, встановлених згідно з Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 23.03.2021 № 609 «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів».

Статтею 5 Закону України «Про інформацію» визначено право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Проте згідно зі ст. 6 вказаного Закону право на інформацію забезпечується створенням механізму реалізації цього права на інформацію.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, встановлено Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування, виходячи з умов оплати праці, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

Запитувачу надано інформацію про посадові оклади, структуру та умови оплати праці вказаних працівників міської ради.

Відповідно до ч. З ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом та вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб, проте надавати її безперешкодно на вимогу осіб, лише яких вона стосується.

Згідно з частинами 1, 5 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» кожна особа має право на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом. Незаконне поширення інформації про особу може бути оскаржене.

Кожна особа має право знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом (п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Оскільки вказаний Закон гарантує відповідне право кожній особі, то його реалізація не залежить від того, чи така особа є приватною, чи перебуває на публічній службі.

Правові відносини, пов`язані із обробкою персональних даних, у тому числі визначення порядку доступу до персональних даних, врегульовано Законом України «Про захист персональних даних».

Відповідно до статті 32 Конституції України, ст. ст. 11, 21 Закону України «Про інформацію», ст. ст. 2, 14 Закону України «Про захист персональних даних», Рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 року № 2-рп/2012 у справі № 1-9/2012 щодо офіційного тлумачення положень частин 1, 2 ст. 32, частин 2, 3 статті 34 Конституції України, інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Така інформація про особу є конфіденційною. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав людини та для проведення Всеукраїнського перепису населення. До конфіденційної інформації про особу віднесені відомості про матеріальний стан, про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами тощо. Лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у Рішенні Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012, чинним законодавством передбачені вичерпні підстави можливого правомірного втручання в особисте та сімейне життя особи (в тому числі й тієї, яка займає посаду, пов`язану з функціями держави або органів місцевого самоврядування, та членів її сім`ї). Такими підставами є згода особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації стосовно неї, а також, у разі відсутності такої згоди, випадки, визначені законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частинами 2, 3 ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Персональні дані, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, оформленій за формою, визначеною відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», не належать до інформації з обмеженим доступом, крім відомостей, визначених Законом України «Про запобігання корупції».

У п. 5.8. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» роз`яснено, що зазначена у ч. 2 ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» інформація може міститися в наказах про відпустку чи відрядження, наказах про призначення чи звільнення особи, а також інформація з особових справ, яка свідчить про дотримання особою, що займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, встановлених кваліфікаційних чи інших обов`язкових для займання цієї посади вимог (як освіта, досвід роботи, знання іноземної мови, відсутність судимості тощо), інформація про притягнення до юридичної відповідальності за неналежне виконання посадових (службових) обов`язків.

Також у п. 5.9. наведеної Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України роз`яснено, що зазначена у ч. З ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» інформація є інформацією з декларацій про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, крім відомостей, зазначених в абз. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про запобігання корупції».

Вирішуючи питання щодо конфіденційності інформації про особу, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, та членів її сім`ї, Конституційний Суд України у Рішенні від 20.02.2012 № 2-рп/2012 у справі № 1-9/2012 дійшов висновку, що належність інформації про фізичну особу до конфіденційної визначається в кожному конкретному випадку; публічний характер як самих органів - суб`єктів владних повноважень, так і їх посадових осіб вимагає оприлюднення, але певної інформації для формування громадської думки про довіру до влади та підтримку її авторитету у суспільстві.

Системний аналіз положень частин 1, 2 ст. 24, ч. 1 ст. 32 Конституції України надав підстави Конституційному Суду України у наведеному Рішенні вважати, що реалізація права на недоторканність особистого і сімейного життя гарантується кожній особі незалежно від статі, політичних, майнових, соціальних, мовних чи інших ознак, а також статусу публічної особи, зокрема державного службовця, державного чи громадського діяча, який відіграє певну роль у політичній, економічній, соціальній, культурній або іншій сфері державного та суспільного життя.

З огляду на таке, відповідно до приписів Закону України «Про захист персональних даних», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012, інформація про складові заробітної плати (доплата за ранг; надбавка за вислугу років, надбавка за високі досягнення у праці; розмір премії тощо, окрім посадового окладу), які нараховуються з урахуванням індивідуальних показників конкретної посадової особи органу місцевого самоврядування, є інформацією про її майновий стан, носить особистий майновий характер, а тому в силу вимог ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» є конфіденційною і може бути наданою тільки за згодою відповідної особи.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від17.12.2019усправі №822/1429/16У цій справі колегія суддів дійшла висновків, що судами правомірно відмовлено позивачу у наданні інформації про індивідуальні коефіцієнти заробітної плати працівників, зазначених у запиті, та погодилася з висновками судів попередніх інстанцій, що інформація щодо індивідуальних коефіцієнтів заробітної плати працівника носить особистий майновий характер, а тому в силу вимог ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012, є конфіденційною і може бути наданою тільки за згодою відповідної особи.

У рішенні від 29.09.2017 по справі № 645/545/17 Фрунзенський районний суд м. Харкова дійшов висновків , що є правомірним відмова державного підприємства у наданні інформації щодо виплат працівникам підприємства матеріальної допомоги у зв`язку з відсутністю згоди суб`єктів персональних даних на поширення вказаної інформації та неможливості поширення персональних даних відносно фізичних осіб - працівників без надання згоди на таке розповсюдження. Свою позицію суд обґрунтував частинами 1, 2 ст. 32 Конституції України, абз. 2 ч. 1 ст. 302 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних», ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію», ч. 2 ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012, а також ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, які декларують право на повагу до приватного сімейного життя та можливість втручання у здійснення цього права лише згідно із законом і якщо це є необхідним в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Із зазначеною позицією по справі погодився Верховний Суд у постанові від 17.12.2019.

Вказана судова справа наведена в Аналізі судової практики щодо застосування законодавства України про захист персональних даних, який підготували у 2021 році національні експерти Спільного проекту Європейського Союзу та Ради Європи «Європейський Союз та Рада Європи працюють разом задля посилення операційної спроможності Омбудсмена у захисті прав людини» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (який є одним з авторів проекту Закону України «Про захист персональних даних»).

Оскільки під час розгляду зазначеного запиту встановлено, що поряд з іншим запитується інформація про майновий стан осіб, отже, міститься прохання надати доступ до персональних даних, цей запит розглянуто з урахуванням приписів Закону України «Про захист персональних даних».

Статтею 16 Закону України «Про захист персональних даних» визначений порядок доступу до персональних даних, а саме:

порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб`єкта персональних даних на обробку цих даних, наданої володільцю персональних даних, або відповідно до вимог закону;

доступ до персональних даних третій особі не надається, якщо зазначена особа відмовляється взяти на себе зобов`язання щодо забезпечення виконання вимог цього Закону або неспроможна їх забезпечити;

у запиті щодо доступу до персональних даних володільцю персональних даних зазначаються:

прізвище, ім`я та по батькові, місце проживання (місце перебування) і реквізити документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит (для фізичної особи - заявника);

найменування, місцезнаходження юридичної особи, яка подає запит, посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка засвідчує запит; підтвердження того, що зміст запиту відповідає повноваженням юридичної особи (для юридичної особи - заявника);

прізвище, ім`я та по батькові, а також інші відомості, що дають змогу ідентифікувати фізичну особу, стосовно якої робиться запит;

відомості про базу персональних даних, стосовно якої подається запит, чи відомості про володільця чи розпорядника персональних даних;

перелік персональних даних, що запитуються;

мета та/або правові підстави для запиту.

Доведення дотримання вказаних критеріїв покладається на позивача - запитувача інформації. Особа, у розпорядженні якої знаходиться відповідна інформація та якій адресований запит на інформацію, має перевірити останній на предмет наявності в ньому відповідного обґрунтування.

Частина 6 ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних» зазначає про право суб`єкта персональних даних на одержання будь-яких відомостей у будь-якого суб`єкта відносин, пов`язаних з персональними даними, проте лише про себе та за умови надання інформації, визначеної у п. 1 ч. 4 цієї статті, крім випадків, установлених законом.

У Посібнику з Європейського права у сфері захисту персональних даних (2018 р.), який підготовлено Агентством Європейського Союзу з питань основоположних прав (FRA) та Радою Європи спільно з Секретаріатом Європейського суду з прав людини та Європейським інспектором із захисту даних задля посилення операційної спроможності Омбудсмана у захисті прав людини, надаються роз`яснення, що право на повагу до приватного життя складається із загальної заборони втручання за винятком окремих випадків наявності суспільних інтересів, які можуть виправдати втручання. Будь-яка операція, яка включає обробку персональних даних, може потрапити до сфери правил щодо захисту даних та зумовити застосування права на захист персональних даних. При цьому наводиться приклад, коли роботодавець передає інформацію про виплати працівників третім особам, що вважається у будь-якому випадку обробкою персональних даних.

Також у вказаному Посібнику наводиться, що при цьому деталізація відповідних положень на рівні закону далеко не завжди достатньо точна та конкретна. Проте збирання та інша обробка персональних даних з метою, визначеною у Законі України «Про доступ до публічної інформації», не змінює природу та межі розуміння поняття «персональні дані». Важливим є аспект, що в практичному нормо-застосуванні дія законодавства про персональні дані як спеціального закону є пріоритетним (першочерговим) в конкретних правовідносинах.

Положення ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних» як норми спеціальної дії мають виключну пряму дію та поширюються на правовідносини, коли запитується інформація про особу.

Застосовуючи рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2016 у справі «Угорський Гельсінський Комітет проти Угорщини», Верховний Суд у постанові від 26.02.2021 у справі № 460/1684/19 дійшов висновків, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту, проте закон покладає обов`язки щодо дотримання вимог ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а реалізація визначених у цій статті прав гарантовано кожній особі, у т. ч. особі, яка перебуває на публічній службі.

Отже, збирання персональних даних має здійснюватися відповідно до вимог Закону України «Про захист персональних даних».

Судом встановлено, що з метою забезпечення реалізації права кожного на доступ до публічної інформації, дотримання вимог чинного законодавства в сфері доступу до публічної інформації, а також з метою вдосконалення механізму доступу до публічної інформації в Харківській міській раді, усунення прогалин та нечіткості регулювання рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.06.2015 № 337 затверджено Порядок розгляду запитів на публічну інформацію в Харківській міській раді та її виконавчих органах.

Згідно з пп. пп. 1.5., 4.6.1. вказаного Порядку дія Порядку не поширюється на запити щодо доступу до персональних даних. Листи, які містять запити щодо доступу до персональних даних, розглядаються відповідно до Закону України «Про захист персональних даних».

Порядок розгляду запитів на публічну інформацію в Харківській міській раді та її виконавчих органах - це нормативно-правовий акт, що прийнятий виконавчим комітетом Харківської міської ради в межах наданих законом повноважень, з метою реалізації норм Закону України «Про доступ до публічної інформації», інших актів законодавства.

Вказаний Порядок є чинним, у судовому порядку не оскаржувався.

Згідно із ст. 144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування, прийняті в межах повноважень, визначених законом, є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, до яких віднесені рішення міської ради, її виконавчого комітету, розпорядження міського голови.

Отже, Порядок розгляду запитів на публічну інформацію в Харківській міській раді та її виконавчих органах, який затверджений рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради, є обов`язковим для виконання на території міста Харкова всіма органами виконавчої влади, громадськими об`єднаннями, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами.

Оскільки поданий запит не відповідає вимогам ч. 4 ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних» (відсутнє повне ім`я та по батькові особи, яка засвідчує запит; підтвердження того, що зміст запиту відповідає повноваженням юридичної особи (для юридичної особи - заявника); відсутнє прізвище, ім`я та по батькові, а також інші відомості, що дають змогу ідентифікувати фізичну особу, стосовно якої робиться запит; відсутній перелік персональних даних, що запитуються; відсутня мета та/або правові підстави для запиту), запитувачам з посиланням на відповідні норми законодавства роз`яснено, що питання про надання доступу до відповідної інформації або обмеження доступу до інформації за результатами застосування «трискладового тесту» може бути вирішено після надходження запиту, який відповідає вимогам ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних».

Суд звертає увагу, що у наданні запитуваної інформації не відмовлено, доступ до інформації не обмежено.

Також запитувачу повідомлено, що після приведення запиту у відповідність до вимог ч. 4 ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних» питання про надання доступу до персональних даних, які перебувають у володінні виконавчих органів Харківської міської ради, буде вирішено у встановленому законом порядку, який передбачає надання доступу до відповідної інформації або обмеження доступу до інформації за результатами застосування «трискладового тесту».

Оформленого належним чином запиту від ГО «Мережа антикорупційних центрів» на адресу Харківської міської ради не надходило.

Суд вказує, що зазначена у відповіді пропозиція подати запити із зазначенням повного імені та по батькові особи, яка засвідчує запит; підтвердження того, що зміст запиту відповідає повноваженням юридичної особи, зазначення прізвища, ім`я та по батькові, а також інших відомостей, що дають змогу ідентифікувати фізичну особу, стосовно якої робиться запит; надання переліку персональних даних, що запитуються; зазначення мети та/або правових підстав для запиту, що передбачено у ч. 4 ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних», не порушує право запитувачів на доступ до інформації, відповідає приписам нормативно-правових актів та судовій практиці у сфері доступу до публічної інформації та персональних даних.

Системний аналіз вищенаведених законів та інших нормативно- правових актів дає суду підстави стверджувати, що при розгляді запиту на інформацію Громадської організації від 28.08.2023 № 04 Харківською міською радою повністю дотримано вимоги чинного законодавства, право позивача на доступ до інформації, яке передбачене Законом України «Про доступ до публічної інформації» та забезпечується у тому числі шляхом надання інформації за запитами на інформацію, Харківською міською радою не порушено. Заявнику доступ до інформації не обмежувався.

За результатами розгляду запиту на публічну інформацію ГО «Мережа антикорупційних центрів» надано відповідь, у якій запропоновано подати запит з дотриманням приписів, ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про захист персональних даних».

Отже, Харківською міською радою не порушено прав позивача на доступ до публічної інформації, а позивачем не доведено такого порушення.

Норми Закону України «Про захист персональних даних» є спеціальними до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію має містити:

- ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

- загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

- підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Разом з тим, Законом України «Про захист персональних даних», який регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних, визначено вимоги до запиту щодо доступу до персональних даних.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних» доступ до персональних даних третій особі не надається, якщо зазначена особа відмовляється взяти на себе зобов`язання щодо забезпечення виконання вимог цього Закону або неспроможна їх забезпечити.

Отже, Законом України «Про захист персональних даних» передбачено інші (додаткові) вимоги до запиту щодо доступу до персональних даних, ніж у Законі України «Про доступ до публічної інформації».

Такі вимоги (зокрема, зобов`язання щодо забезпечення виконання вимог закону «Про захист персональних даних» та зазначення у запиті мети та/або правових підстав для запиту) встановлені чинним законодавством саме з метою захисту права на невтручання в особисте життя особи, стосовно якої запитується інформація, недопущення поширення персональних даних такої особи.

Положення ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» поширюються на більш широке коло відносин - відносини, які виникають у разі звернення особи із запитом на публічну інформацію, а положення ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних» поширюються на більш вузьке коло відносин - відносини, які виникають у разі звернення особи із запитом на інформацію, яка містить персональні дані.

Отже, положення ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних» є спеціальними до положень ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

У листі Міністерства юстиції України від 26.12.2008 № 758-0-2-08-19 щодо практики застосування норм права у випадку колізії зазначено, що при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави вказувати, що положення ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних» як норми спеціальної дії мають пріоритет у правозастосуванні щодо норм ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», мають виключну пряму дію та поширюються на правовідносини, коли запитується інформація про особу.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Громадської організації "Мережа антикорупційних центрів" (вул. Наталії Ужвій, буд. 64, кв. 57,м. Харків,61195, ) до Харківської міської ради (майдан Конституції, буд. 7,м. Харків, 61003, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії- залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.