Справа № 500/1128/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 500/1128/23 пров. № А/857/10775/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року (суддя Мандзій О.П., ухвалене в м. Тернополі) у справі № 500/1128/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській та з наведених в ньому підстав просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 01.03.2019, застосовуючи показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2016, 2017 та 2018 роки; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.03.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", застосовуючи показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2016, 2017 та 2018 роки.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив позивач- ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зокрема, зазначає, що оскільки, в даному випадку, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду на інший згідно ч.З ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому має враховуватися показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком.

При цьому, якщо особа отримує пенсію за іншим Законом, звертається за призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, вважає, що якщо особа отримує пенсію за іншим Законом, звертається за призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу",

З 01.10.2017, у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VII, проведено перерахунок пенсій позивача із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, тобто із суми 3764,40 грн., виходячи із величини оцінки одного року страхового стажу 1%.

В подальшому з 01.03.2019 ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Розмір пенсії розрахований із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки.

Також, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 07.03.2023 №900-988/З-02/8-1900/23 позивачу повідомлено про застосування середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016-2018 роки при первинному призначенні пенсії, якщо звернення надійшло у 2019 році. Отже, підстав для проведення перерахунку пенсійної виплати немає.

ОСОБА_1 не погоджуючись з діями відповідача щодо призначення з 01.03.2019 пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2016-2018 роки, звернувся в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Як передбачено ч.3 ст.4 Закону №1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 2 ст.40 Закону №1058-IV передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно норм ч.3 ст.45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, з грудня 2008 року позивач отримував пенсію за віком відповідно Закону України "Про державну службу".

Положеннями ст.37 Закону № 3723-ХІІ у редакції, яка діяла на час призначення пенсії позивачу передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначалась у розмірі 80 відсотків від суми їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Слід зазначити, що 11.10.2017 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VIII, яким, зокрема, доповнено розділ XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV пунктами 4-3, 4-4 та 4-7.

Згідно з п.4-3, 4-7 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України, в тому числі "Про державну службу" розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Відтак, з урахуванням наведених законодавчих норм, з 01.10.2017 позивачу проведено перерахунок пенсійної виплати автоматично, без його звернення, із застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки.

Як вбачається з матеріалів справи у даній справі позивач оскаржує відмову відповідача при призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV з 01.03.2019, врахувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016-2018 роки.

Відтак проаналізувавши зазначені вище норми законодавства суд першої інстанції вірно зазанчив, що ч.3 ст.45 Закону №1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-IV. У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що пенсія державного службовця є різновидом пенсії за віком, оскільки на її призначення мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, що з 01.03.2019 ОСОБА_1 переведено з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону України "Про державну службу" на пенсію за віком, призначену за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а відтак позивача з 01.03.2019 переведено на той самий вид пенсії (за віком), хоча й за нормами іншого закону.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки мало місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, то показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком (відповідає правовій позиції викладеній Верховним Судом у постановах від 29.11.2022 у справі №560/4589/21, від 18.05.2023 у справі №560/19830/21).

Щодо посилання апелянта на висновки Верховного Суду, що викладені у постановах від 05.07.2018 у справі № 565/645/17, від 23.10.2018 у справі № 317/4184/16, від 31.05.2019 у справі №344/7053/17, а також висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17, то судом першої інстанції вірно визнані такі необґрунтованими, оскільки, судові рішення у даних справах прийнято за інших обставин справи та нетотожних правовідносин, а тому, викладені в них висновки не підлягають застосуванню при вирішенні спору у даній справі.

Так, у наведених позивачем справах встановлено, що позивачам первинно було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". В подальшому, позивачів переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У цих справах Суд дійшов висновку про те, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому, при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на інший вид пенсії у межах одного закону, а тому, при обчисленні пенсії необхідно застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передували року призначенню пенсії за віком.

Разом з тим, у даній справі встановлено, що позивачеві було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", а з 01.03.2019 переведено на пенсію за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тобто, зміни виду пенсії не відбулось.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для врахування при обчисленні розміру пенсії з 01.03.2019 показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016-2018 роки, оскільки зміни виду пенсії не відбулось, а доводи позивача та представлені ним докази не спростовують вказаних висновків суду.

Враховуючи все викладене вище апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року у справі №500/1128/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга