Справа № 442/7166/23
Суддя: Хомик А. П.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №442/7166/23
Провадження №2-а/442/87/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Хомика А.П.,

з участю секретаря судового засідання Лужецької С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в суду м. Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив :

10.10.2023 представник позивача адвокат Пащук А.І. звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серія БАД № 879834 від 07.09.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Також просить стягнути понесені витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позову покликається на те, що 07.09.2023 року о 14:50 год. працівником поліції Коломийського районного відділу поліції відділення поліції №2 (м.Городенка) було складено постанову БАД №5879834 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 звинувачено у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається із постанови ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та визначено покарання у виді штрафу у розмірі 340 грн., оскільки на думку працівника поліції, ОСОБА_2 порушив вимоги п. 3.3. ПДР. Вважає, що винесена Постанова підлягає скасування з огляду на наступне. В даному випадку ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, а тому накладений на нього штраф є незаконним. На прохання водія представити докази порушення працівники поліції відмовились.

Від підписання постанови позивач не відмовлявся. Оскаржувану постанову БАД №879834 від 07.09.2023 року позивач отримав через пошту 29.09.2023 року із супровідним листом. Працівникам поліції позивач наголошував, що не вчиняв жодного порушення. Працівником поліції, як суб`єктом владних повноважень, у спірних правовідносинах, на час розгляду справи не подано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснив порушення ПДР, а постанова у справі про адміністративне правопорушення, сама по собі не є доказом винуватості позивача. Працівник поліції не міг пояснити підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності, а діяв лише з власного переконання.

31.10.2023 представник відповідача Катерина Король подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Розгляд справи проводити без участі представника відповідача. В обґрунтування покликається на те, що розглядаючи справи, інспектор СРПП з`ясував всі обставини, які підлягають з`ясуванню та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно правовими актами. Оскільки позивач порушив вимоги дорожнього знаку 3.3 «рух вантажних автомобілів заборонено», то тим самим він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Поліцейський розглянув справу, з`ясував всі обставини та вказав водієві на розміщений знак «Рух вантажних автомобілів заборонено» та зазначив зону його дії. Факт перебування транспортного засобу «VOLVO FH», що по своїй конструкції є вантажним транспортом, у зоні дії дорожнього заборонного знаку був очевидним. Оцінивши докази отримані під час розгляду справи інспектором було винесено постанову та ознайомлено ОСОБА_1 з її змістом. Також позивачу відповідно до ст.285 КУпАП було запропоновано отримати копію постанови, однак останній відмовився від її отримання, про що свідчить запис у п.8 Постанови.

Вважають, що позивача правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він порушив Правила дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Представник позивача адвокат Пащук А.І. подав заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд їх задоволити.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.247 КпАП України, провадження у справі про адміністративне правопорушення може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Матеріалами справи встановлено, що 07.09.2023 року винесено Постанову в справі про адміністративне правопорушення серія БАД № 879834, відповідно до якої 07.09.2023 о 14.40 год. водій автомобіля марки «VOLVO FH», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом в м.Городенка по вул. І.Богуна, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340,00 гривень.

Із змісту позовної заяви вбачається, що представник позивача не наводить жодних обставин, згідно яких ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Вказує лише на те, що відносно ОСОБА_1 було складено оспорювану постанову і що останній не вчиняв адміністративного правопорушення. Також ссилається на відсутність доказів на підтвердження порушення ПДР, хоча жодним чином не спростовуєперебування автомобіля ОСОБА_1 в зоні дії дорожнього знаку "рух вантажнихавтомобілів заборонено". Також представником позивача не вказано чи був присутній ОСОБА_1 при складанні відносно нього оспорюваної постанови, чи відмовлявся від отримання її копії. З постанови, долученої до матеріалів справи, вбачається що ОСОБА_1 відмовився від отримання копії постанови. Отже, якщо останній був незгідний з її винесенням, то навпаки, мав би отримати таку копію і вказати на відсутність порушень з його боку. Вказані дії позивача суд розцінює як намагання уникнути від адміністративної відповідальності.

Представником відповідача надано детальний опис події, що мала місце 07.09.2023 на вул. І.Богуна в м.Городенка і суд вважає такі правдивими та послідовними, які скоріше були (мали місце), аніж не були. З таких пояснень вбачається порушення ОСОБА_1 вимоги дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП України. Відтак, на підставі наведеного, відповідачем правомірно визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Додатково суд враховує, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloranand Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а відтак заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що не підлягає до задоволення.

Оскільки у позові відмовлено, то не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення витрат на правову допомогу.

Що стосується розподілу судових витрат по сплаті судовго ззбору, то суд зазначає таке.

В поданій до суду позовній заяві позивач вказує про те, що не повинен сплачувати судовий збір, посилаючись на Постанову №2 від 23.01.2015 Пленуму ВАСУ «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «про судовий збір» та на постанову Верховного суду України від 13.12.2016».

Однак, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Отже законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення. Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року (справа №543/775/17).

У справах щодо накладення адміністративного стягнення розмір судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час становить 536,80 грн.

Отже, оскільки у задоволенні позову відмовлено, з позивача слід стягнути 536,80 грн. судового збору в дохід держави, оскільки при подачі позову такий не було сплачено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 132-1,251,280 КУпАП, ст. ст.77,205,229,246,250,286 КАС України, суд

ухвалив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 879834 від 07.09.2023 року, щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 536,80 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а у випадку відкладення складення рішення у повному обсязі чи його прийняття у письмовому провадженні в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 06.11.2023.

Суддя Хомик А.П.