Справа № 500/2656/23
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 500/2656/23 пров. № А/857/16929/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року, головуючий суддя Подлісна І.М., ухвалене у м. Тернопіль, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ в Тернопільській області, ГУПФУ в Донецькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії; зобов`язати повторно розглянути заяву та за наслідками розгляду прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії із заниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII з дня, починаючи з 27.01.2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, на підтвердження чого надав відповідне посвідчення, та документи щодо необхідного страхового стажу. Тому має право на пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, що слугувало підставою для звернення до суду з позовом.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 31.03.2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.03.2023 року з доданими документами та за наслідками розгляду прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 пенсію із заниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII з дня, починаючи з 27.01.2023 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Донецькій області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що станом на 01 січня 1993 року заявник прожив (пропрацював) у зоні посиленого радіологічного контролю менше 4 років.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Особа позивача стверджується згідно паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 від 03.01.1997 року, та досягнення пенсійного віку - 55 років.

Наявність у позивача статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи відповідачем не оспорюється, посвідчення є чинним, про що свідчить довідка Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної військової адміністрації №04-03/1769 від 18.05.2023. та вказує на те, що він згідно положень Закону Порядку №51, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської №796-ХІІ та катастрофи.

Довідкою відділу «ЦНАП» Чортківської міської ради Тернопільської області від 16.02.2023 року № 20-10/225 вказано те, що ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 10.04.1985 року по 17.04.1986 року, з. 28.06.1988 року по 26.11.1991 року, з 14.12.1991 року по 21.12.2006 року, з 06.02.2007 року по даний час.

Аналогічно вбачається з паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 факт реєстрації та проживання в АДРЕСА_1 з 06.02.2007 на сьогодні.

Записами трудової книжки серія НОМЕР_2 від 13.12.1985, заповненої вперше Чортківським автотранспортним підприємством -19036 стверджується факт роботи позивача на території м. Чортків Тернопільської області з 13.12.1985 по 11.04.1986 (пункти 1-3), з 08.09.1988 по 25.09.1989 (пункти 6-7), з 10.12.1991 року по 18.06.1999 року (пункти 10-11).

07.10.1993 року позивачу видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 4, серії НОМЕР_3 .

Як слідує з листа Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної військової адміністрації №04-03/1769 від 18.05.2023 підтверджена дійсність посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 4), серія НОМЕР_3 . Дійсність посвідчення відповідачем не оспорюється.

23.03.2023 року позивач звернувся із заявою до відповідача про призначення пенсії, за результатами розгляду якої 07.04.2023 року відділ обслуговування громадян №12 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомив про відмову у призначені пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», посилаючись на рішення № 71 від 31.03.2023 року, прийнятим Головним управлінням ПФУ в Донецькій області (екстериторіальний розгляд), оскільки станом на 01.01.1993 року не виконано умову проживання/роботи позивача в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років (02 роки 04 місяці 22 дні). При цьому відповідачем підтверджено страховий стаж ОСОБА_1 , як 30 років 10 місяців 04 дні.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач набув право на зменшення пенсійного віку відповідно до пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ, як особа, яка в установленому законом порядку набула статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та проживала на території зони посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4-х років.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.03.2003 року (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 13 Перехідних положень Закону №1058-ІV передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-XII від 28.02.1991 року (далі - Закон №796-XII від 28.02.1991 року).

Згідно із статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-XII від 28.02.1991 року (далі - Закон №796-XII), особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Статтею 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина (3 роки) зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 01.01.1993 року не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986 року) по 31.07.1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі частини 2 статті 55 Закону №796-XII - є факт проживання та (або) праця такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років з моменту аварії до 01 січня 1993 року.

При цьому, особам, які додатково проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії по 31 липня 1986 року, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 року у справі №565/1829/17, від 26.09.2018 року у справі №205/4589/16-а та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років станом на 01 січня 1993 року, необхідно пов`язувати з моментом аварії, а саме вказаний період проживання слід обраховувати з 26.04.1986 року по 01.01.1993 року. Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони посиленого радіологічного контролю, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на ЧАЕС.

Так, відповідно до довідки відділу «ЦНАП» Чортківської міської ради Тернопільської області від 16.02.2023 року № 20-10/225, ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 10.04.1985 по 17.04.1986 року, з. 28.06.1988 року по 26.11.1991 року, з 14.12.1991 року по 21.12.2006 року, з 06.02.2007 року по даний час.

Відповідно до записів трудової книжки серія НОМЕР_2 від 13.12.1985 року, заповненої вперше Чортківським автотранспортним підприємством - 19036 стверджується факт роботи позивача на території м. Чортків Тернопільської області з 13.12.1985 року по 11.04.1986 року (пункти 1-3), з 08.09.1988 року по 25.09.1989 року (пункти 6-7), з 10.12.1991 року по 18.06.1999 року (пункти 10-11).

Відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

До періоду постійного проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не було враховано період з 24.10.1989 року по 23.11.1991 року, оскільки вказаний період постійного позивача за адресою: « АДРЕСА_1 перетинається з періодом роботи у Ромоданівській селищній раді Миргородського району Полтавській області.

Колегія суддів звертає увагу на те, що постійне місце роботи позивача нерозривно пов`язане з його постійним місцем проживанням, відтак факт роботи позивача у Ромоданівській селищній раді Миргородського району Полтавській області заперечує факт проживання його у зоні гарантованого добровільного відселення (Тернопільська область, м. Чортків, вул. Петра Чайковського, 6) в цей період.

Таким чином, позивач не набув права на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, відтак такі задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року у справі №500/2656/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін