Справа № 527/1426/23
Суддя: Мицик С. А.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 527/1426/23
провадження № 2-а/527/27/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання- Кривченко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом представника ОСОБА_1 Захарова Олексія Юрійовича до старшого державного інспектору відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко Ольги Володимирівни, Державної служби України з безпеки на транспорті, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

14.06.2023 представник ОСОБА_1 Захаров О.Ю. звернувся до суду з позовом до старшого державного інспектору відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.04.2023 року інспектором Дорошенко О.В. винесено постанову серії АА №00007090 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500,00 грн. Згідно постанови 14.03.2023 року о 14 годині 55 хвилин за адресою М-30, км 862+5259, Дніпропетровська область, автомобіль МАЗ 533702-240, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» здійснював перевезення вантажу із порушенням встановлених законодавством габаритновагових норм, а саме допущено перевищення загальної маси транспортного засобу на 7% (1,26 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон. Зазначив, що транспортний засіб перебуває у власності ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», ОСОБА_1 є керівником вказаного підприємства, при цьому до його прямих обов`язків не входить забезпечення правил перевезення вантажів транспортом підприємства (напрямок безпосередньої відповідальності директора по транспорту ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» ОСОБА_2 ). 14.03.2023 року на замовлення ТОВ «Глобинський маслосирзавод» ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» автомобілем МАЗ 533702-240, д.н.з. НОМЕР_1 здійснювалось перевезення вантажу, а саме коров`ячого молока від Ерастівської дослідної станції ДУ ІЗК НААН до ТОВ «Глобинський маслосирзавод». Згідно із товарно-транспортною накладною №45 від 14.03.2023 року на адресу ТОВ «Глобинський маслосирзавод» Ерастівською дослідною станцією ДУ ІЗК НААН відвантажено коров`яче молоко в кількості 7 214 кілограм, що підтверджується також і спеціалізованою товарною накладною на перевезення молочної сировини, форма та обов`язковість якої встановлені наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 457 від 01.12.2015 року. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та даними зважування автомобіля до його навантаження, маса зазначеного автомобіля без навантаження складає 7600 кілограмів. Отже, загальна маса автомобіля із вантажем на момент перевезення складала 14 814 кілограмів при допустимій, згідно із свідоцтвом про державну реєстрацію, повній масі автомобіля 16 000 кілограмів. Таким чином, перевищення загальної маси транспортного засобу допущено не було. Додав, що підпунктом 2 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю №879 передбачено, що зважування процес визначення за допомогою зважувального обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводиться згідно із методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади. Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована відповідно до ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію № 02-84-08. Вказана методика не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, а в даному випадку здійснювалось перевезення саме рідкого вантажу молока коров`ячого, що змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі. Зазначене свідчить про відсутність вимог щодо нормативів навантаження транспортних засобів з відповідним видом вантажу, та, відповідно, про неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів. Враховуючи характер перевезеного вантажу та його нестабільність у ємності, очевидним є той факт, що молоко, як рідина може переміщатись всередині ємності та таким чином спотворювати показників приладів габаритно-вагового контролю, оскільки вимірювання проводилось під час руху транспортного засобу, а не в його статичному положенні. Зауважив, що про існування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності йому стало відомо лише 14.06.2023 року від працівників державної виконавчої служби, які в телефонному режимі повідомили про відкриття виконавчого провадження та необхідність сплати призначеного штрафу. До теперішнього часу на домашню адресу позивача, зазначену в оскаржуваній постанові, оскаржуване рішення не надходило. Враховуючи викладене, просив поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, скасувати постанову серії АА №00007090 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 19.06.2023 відкрито провадження у справі та залучено до участі у справі в якості другого відповідача Державну службу України з безпеки на транспорті. Справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з урахуванням вимог ст. 286 КАСУ(а.с.13-14).

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник надав заяву про розгляд справи за їх відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті в судове засідання не з`явилась, 04.07.2023 надала відзив на позовну заяву(а.с.22-31), в якому зазначила, що Постанову серії АА №00007090 винесено 11.04.2023 та 13.04.2023 скеровано рекомендованим листом з повідомленням про вручення за №807 на поштову адресу позивача: АДРЕСА_1 , тобто на адресу, що міститься в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, вказану самим позивачем при реєстрації транспортного засобу та підтверджену в позовній заяві. При цьому, номер поштового відправлення, яким направлялася постанова, безпосередньо зазначено в самій постанові (зворот). Водночас, поштове відправлення №807 було отримано позивачем 26.04.2023, на підтвердження чого додано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та роздруківка даних сервісу відстеження поштових відправлень офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта». Таким чином, відповідачем в повній мірі дотримано вимог встановленого порядку повідомлення позивача про винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Отже, постанова серії АА №00007090 від 11.04.2023 набрала законної сили 26.04.2023 з моменту її вручення. При цьому, жодних обґрунтувань щодо отримання постанови 26.04.2023 позивач не зазначає. Натомість, позивач звернувся до суду з позовною заявою по справі лише 14.06.2023, тобто після спливу майже півтора місяця з моменту отримання постанови, зазначивши, що дізнався про існування вказаної постанови після дзвінка від працівників державної виконавчої служби, які в телефонному режимі повідомили про відкриття виконавчого провадження та необхідність сплати призначеного штрафу. З огляду на зазначені обставини, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду зважаючи на пропуск встановленого законом процесуального строку на звернення до суду та відсутністю поважних підстав для пропуску строку. Також зазначила, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії АА №00007090 від 11.04.2023 встановлено, що о 14 год. 55 хв., за адресою М-30, км 862+259, Дніпропетровська область, зафіксовано транспортний засіб МАЗ 533702-240, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7% (1.26 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП. Вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 58, WAGA-WIM40, CRUA-01-VVE, сертифікат перевірки типу UA.TR.113-0748-21; сертифікат відповідності: UA.TR.113- 0748/01F-22. За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн. Зауважила, що у спірних правовідносинах мова йде про перевищення саме нормативних вагових параметрів транспортних засобів під час руху автомобільними дорогами, визначених пунктом 22.5 ПДР, а не технічних характеристик транспортного засобу щодо повної маси, як помилково вважає позивач у позовній заяві. Технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою КМУ від 24.02.2016 №163. Щодо особи суб`єкта відповідальності зазначила, що відповідно до статті 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною 2 статті 122-2, частинами 2 і 3 статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Так, відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_2 про реєстрацію транспортного засобу МАЗ 533702-240, державний номерний знак НОМЕР_1 , зазначений транспортний засіб є власністю ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат». В свою чергу, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» є ОСОБА_1 , позивач по справі, що не заперечується та визнається самим позивачем в позовній заяві. Водночас, в частині доводів позивача про те, що забезпечення правил перевезення вантажів транспортом підприємства не входить до його повноважень, а є напрямком безпосередньої відповідальності директора по транспорту ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» ОСОБА_2 , наголосила, що відповідно до загальних положень законодавства юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону, зокрема, через одноособовий виконавчий орган, яким є директор товариства з обмеженою відповідальністю. Відповідно, керівник юридичної особи у відносинах з іншими суб`єктами правовідносин представляє юридичну особу в цілому та повністю несе відповідальність за дії такої юридичної особи у визначеному законом порядку. Таким чином, чинним законодавством, зокрема, положеннями КУпАП, не передбачено жодних винятків щодо особи суб`єкта відповідальності відповідно до статті 14-3 КУпАП у разі запровадження в юридичній особі того чи іншого розподілу обов`язків посадових осіб. Зазначені обставини становлять виключно особливості внутрішньої організації роботи юридичної особи та не мають жодного значення для вирішення спірних правовідносин. Положення статті 14-3 КУпАП імперативно визначають особу суб`єкта відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 2 статті 132-1 КУпАП, саме як керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб. Відтак, вказані вище норми врегульовують особливості притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП. Зміст постанови АА №00007090 від 11.04.2023 відображає усі істотні ознаки складу правопорушення, усі відомості, які містяться в оскаржуваній постанові, відповідають вимогам чинного законодавства. Згідно матеріалів, долучених до відзиву, порушення стосуються саме нормативних вагових параметрів в аспекті перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм. Вказані відомості містяться у інформаційній картці автоматичного пункту габаритно- вагового контролю, сформованій автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, яка використовувалась відповідачем при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. У подальшому така інформація від автоматичних пунктів була передана до системи у вигляді метаданих, які містять відомості про подію, зафіксовану за допомогою автоматичного пункту, характеристики зафіксованого транспортного засобу, необхідні для його ідентифікації, параметри функціонування технічних засобів автоматичного пункту, а також інші дані, необхідні для обліку, пошуку, оцінки та управління такими відомостями. Таким чином, оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідає усім вищенаведеним критеріям та містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку №1174, а отже зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП. Фіксація адміністративних правопорушень була здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту WIM 58, WAGA-WIM40, CRUA-01-VVE. Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 58, WAGA-WIM40, CRUA-01-VVE відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою КМУ від 13.01.2016 року №94. При цьому, здійснення габаритно-вагового контролю відбулося з використанням технічно справного зважувального обладнання, щодо якого проведено періодичну повірку (метрологічну атестацію). Таким чином, факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 ПДР, зафіксований за допомогою даних WIM-комплексу, доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу. Постановою про адміністративне правопорушення серії АА №00007090 від 11.04.2023 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 КУпАП, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7% (1.26 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. При цьому, фактично зафіксована загальна маса транспортного засобу становила 21400 кг (21,400 т); загальна маса з урахуванням похибки вагового комплексу - 19260 кг (19,260 т). Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 1341:2006, IDT) Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з урахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає 10% щодо загальної маси транспортного засобу та 16% щодо навантаження на осі. У спірних правовідносинах мова йде про перевищення саме нормативних вагових параметрів транспортних засобів під час руху автомобільними дорогами, визначених пунктом 22.5 ПДР, а не технічних характеристик транспортного засобу щодо повної маси, зазначених у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, як помилково вважає позивач у позовній заяві. Окрім того, в частині доводів позивача про те, що відповідно до товарно-транспортної накладної загальна маса транспортного засобу з вантажем не перевищувала встановлених нормативів, зауважила, що відповідно до абзацу 27 глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363, товарно- транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Тому, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в товаротранспортних накладних, що впливає на загальну вагу транспортного засобу, а відтак не може сприйматися судом як належний та допустимий доказ. Водночас, ні ПДР, ні жодним іншим нормативно-правовим актом не передбачено ніяких винятків щодо можливості автомобільних перевізників перевищувати нормативно встановлені вагові параметри транспортних засобів у разі перевезення подільних, у тому числі рідких та/або сипучих вантажів. Навпаки, чинне законодавство, з огляду на безперешкодну можливість перевізника перевантажити/розділити такий вантаж аби не допускати перевищення граничних вагових норм, прямо забороняє рух транспортних засобів з перевищення вагових параметрів у разі перевезення подільних вантажів. Водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого/рідкого вантажу автомобільним транспортом зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху. Нормативними актами не передбачається можливості звільнення перевізника від відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення вантажу у вантажному відсіку автомобіля. Переміщення вантажу під час руху є неприпустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху. Завантажуючи вантажний автомобіль у межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами. Щодо відсутності законодавчо визначеної методики виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів, що здійснюють перевезення рідких вантажів або вантажів, що змінюють розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, зауважила, що відсутність такої методики не звільняє перевізників від обов`язку дотримуватися вимог ПДР та не дає останнім право перевантажувати транспортний засіб та перевищувати нормативні вагові параметри. Відтак, постанова, що оскаржується, за своїм змістом повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою посадовою особою Укртрансбезпеки було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 КУпАП, а позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, просила залишити без розгляду позовну заяву у зв`язку з пропуском встановленого законом строку на оскарження постанови, а у випадку, якщо судом позовну заяву не буде залишено без розгляду, відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Представник позивача надав відповідь на відзив (а.с.45), за змістом якої молоко являється харчовим продуктом до якого встановлені жорсткі санітарно-епідеміологічні вимоги, в тому числі і до його транспортування та зберігання, що саме по собі виключає можливість перевезення разом із ним в автомобільній цистерні будь-яких інших вантажів. При цьому самим же відповідачем до відзиву долучено фотографії транспортного засобу, зроблені автоматичним ваговим комплексом на яких чітко видно, що транспортний засіб обладнаний автомобільною цистерною, на ньому відсутні причепи та інші пристосування для перевезення додаткових вантажів. Очевидним є факт, що в автомобільній цистерні перевозяться рідкі або сипучі вантажі, цей факт не потребує підтвердження товарно-транспортними накладними або іншими документами. Також беззаперечними являються і закони фізики, згідно із яким рідини не можуть залишатись в статичному стані під час різкої зупинки їх руку. Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що відсутність методики зважування роздільних вантажів (в тому числі і рідин) в русі не звільняє перевізників обов`язку дотримуватись вимог ПДР та не дає останнім права перевантажувати транспортний засіб та перевищувати нормативно- вагові параметри є таким, що спрямовано на маніпулювання фактами та термінологією, оскільки ст. 19 Конституції України закріплено обов`язок державних органів діяти виключно в межах та повноважень закріплених Конституцією України та законодавчими актами, при цьому нормативне обґрунтування та регулювання такого специфічного виду зважування на даний час в національному законодавстві відсутнє.

В додаткових письмових поясненнях у справі (а.с.55-57) представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті зазначила, що численні твердження позивача, викладені у відповіді на відзив, щодо умисного введення відповідачем суду в оману мають абсолютно голослівний та надуманий характер та є виключно суб`єктивними припущеннями позивача, не підтвердженими жодними доказами, що ґрунтуються виключно на незгоді позивача з притягненням до адміністративної відповідальності та необхідністю сплати штрафу, а також на неправильному розумінні положень чинного законодавства. Відтак, відповідні доводи позивача є необґрунтованими та не можуть братися судом до уваги під час розгляду та вирішення даної справи.

Розглянувши заявлене клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне залишити адміністративний позов без розгляду, з наступних підстав.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків і поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Відповідно до статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Аналіз норм статті 289 КУпАП і частини другої статті 291 КУпАП свідчить, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржена протягом 10 днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу (ст. 289 КУпАП).

Частиною 2 ст. 286 КАСУ передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За змістом частини шостої статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно постанови Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №320/3307/21 питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску. Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

При цьому, у визначенні моменту виникнення права на позов має значення, коли особа дізналася про факт порушення свого права, інтересу або коли саме вона повинна була дізнатись про це, і обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Як слідує з позовної заяви, про існування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності йому стало відомо лише 14.06.2023 року від працівників державної виконавчої служби, які в телефонному режимі повідомили про відкриття виконавчого провадження та необхідність сплати призначеного штрафу. До теперішнього часу на домашню адресу позивача, зазначену в оскаржуваній постанові, оскаржуване рішення не надходило.

Після відкриття провадження, судом перевірено обставини, вказані у позові щодо пропуску строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АА №00007090 від 11.04.2023.

Відповідно до копії Постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АА №00007090 від 11.04.2023, - 11.04.2023 о 14 год. 55 хв., за адресою М-30, км 862+259, Дніпропетровська область зафіксовано транспортний засіб МАЗ 533702-240, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7% (1.26 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП(а.с.5).

З доданих до відзиву на позовну заяву копій: постанови, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та роздруківки даних сервісу відстеження поштових відправлень офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта»(а.с.35 зв.бік -36,43-44) вбачається, що постанову серії АА №00007090 від 11.04.2023 (на якій мається штамп з номером поштового відправлення) 13.04.2023 скеровано рекомендованим листом з повідомленням про вручення за №807 на поштову адресу позивача: Полтавська область, м. Глобине, пров. Технічний, 17, тобто на адресу, що міститься в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, вказану самим позивачем при реєстрації транспортного засобу, та зазначену в позовній заяві. Поштове відправлення №807 було отримано позивачем 26.04.2023, що підтверджено його підписом про вручення на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення та підписом працівника об`єкта поштового зв`язку(а.с.43).

Положення ст. 286 КАС України та ст. 289 КУпАП пов`язують строк оскарження постанови з днем її винесення та часом отримання постанови.

В свою чергу, статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

З урахуванням викладеного вище, наведені доводи щодо пропуску строку, є необґрунтованими та такими, що не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, враховуючи те, що стороною позивача пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом та не надано суду належних, обґрунтованих доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та про необхідність залишення без розгляду позовної заяви відповідно до вимог ч.3 ст. 123 КАСУ.

Керуючись ст.ст. 289, 291 КУпАП, ст.ст. 5, 118, 121, ч.3 ст. 123, 240, 286, 295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов представника ОСОБА_1 Захарова Олексія Юрійовича до старшого державного інспектору відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко Ольги Володимирівни, Державної служби України з безпеки на транспорті, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,- залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 06.11.2023.

Суддя С. А. Мицик