Справа № 462/7976/23
Суддя: Гедз Б. М.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/7976/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Гедз Б.М.

за участю секретаря судових засідань Ясниської В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 02.10.2023 року серія ЕАР № 7858455 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обгрунтування позову вказує на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 02.10.2023 року серія ЕАР № 7858455 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за здійснення стоянки транспортного засобу на тротуарі на вул. Патона, 9 у м. Львові, не залишивши для руху пішоходів 2 м, тобто порушення п. 15.10. в ПДР. Однак жодних правил дорожнього руху 02.10.2023 не порушував та автомобілем того дня не керував та не здійснював стоянку транспортного засобу. Зазначає, що інспектором поліції його пояснення проігноровано, до оскаржуваної постанови не долучено жодних доказів на підтвердження вчинення правопорушення, відсутні результати вимірювань, на підставі яких працівник поліції дійшов висновку про відсутність менше 2 м для руху пішоходів. Крім того, інспектором поліції повинен був бути складений протокол про адміністративне правопорушення зважаючи на заперечення ним вини та факту правопорушення, а тому оскаржувана постанова є незаконною, винесена з грубим порушенняям норм матеріального і процесуального права. Просить позов задоволити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м Львова від 17.10.2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, відповідачу роз`яснено право подання відзиву на позовну заяву та визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання такого.

06.11.2023 представником відповідачів Управління патрульної поліції у Львівській області та Департаменту патрульної поліції подано до суду відзив на позовну заяву, в якому заявлені позовні вимоги заперечив у повному обсязі. Зазначив, що у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністратвині правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський на місці вчинення адімністративного правопорушення виносить постанову про адміністративне правопорушення. Покликання позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки не керував в той день транспортним засобом та не здійснював паркування такого, не відповідають дійсності, так як згідно відеозапису з місця події останній, в ході з`ясування обставин, повідомляв працівнику поліції про те, що паркувати таким чином транспортний засіб у майбутньому більше не буде та готовий понести покарання, однак переставити його не може, оскільки вживав алкогольні напої, а тому пояснення позивача, викладені у позовній заяві є намаганням уникнути притягнення до адміністративної відповідальності. Щодо твердження позивача про відсутність зазначення у постанові про адміністративне правопорушення доказів вчинення правопорушення, вказує, що за приписами Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Зразок такої постанови є визначеним відповідно до Інструкції та не передбачає внесення відомостей, на які покликається позивач. Щодо відсутності доказів проведення вимірювань зазначає, що поліцейським встановлено факт зайняття транспортним засобом практично всієї площі тротуару в порушення вимог ПДР, а тому необхідності у здійсненні вимірювань за однозначного візуального встановлення факту правопорушення у даному випадку не було. Просив у задоволенні позову відмовити.

Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак представником позивача адвокатом Яцишином А.В. подано до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечили, поруч з цим, скористались правом подання відзиву на позовну заяву та у поданому до суду відзиві представник відповідача просив розгляд справи проводити за їх відсутності.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, постановою інспектора УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Левкута О.Б. від 02.10.2023 серія ЕАТ № 7858455 накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно змісту згаданої постанови ОСОБА_1 02.10.2023 року о 21.40 год. здійснив стоянку транспортного засобу марки Mercedes-Benz Sprinter 516 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Патона, 9 у м. Львові, не залишивши для руху пішоходів 2 м, чим порушив п. 15.10. в Правил дорожнього руху порушення стоянки, стоянки на тротуарах, де для руху пішоходів залишається менше 2 м, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами ч. 5 ст. 160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

Стаття 286 КАС України, встановлює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Диспозицією частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до пункту 15.10. «в» ПДР України стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що водій наділяється правом на здійснення стоянки автомобіля на тротуарі за умови одночасного дотримання трьох вимог, а саме: стоянка здійсниться легковим автомобілем та мотоциклом; стоянка здійснюється на краю тротуару; стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Позивач обґрунтовуючи підстави звернення до суду із позовом вказує, що інкриміноване йому правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП не вчиняв, оскільки 02.10.2023 року не керував транспортним засобом та не здійснював його паркування, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням норм матеріального та процесуального правопорушення, так як не містить жодних інших доказів, окрім інформації викладеної інспектором у постанові.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності доказування свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стороною відповідача до поданого суду відзиву на позовну заяву представлено також відеозапис із нагрудних камер поліцейських, із якого встановлено факт фіксування працівниками поліції стоянки транспортного засобу марки Mercedes-Benz Sprinter 516 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , на тротуарі та зважаючи на габарити вказаного транспортного засобу, всупереч вимогам п. 15.10 в ПДР України, без залишення по внутрішній його стороні 2 метрів для вільного руху пішоходів.

За диспозицією п.п. «в» п. 15.10 ПДР України краєм тротуару є зовнішній бік тротуару, що знаходиться біля дорожньої полоси для руху транспортних засобів. При цьому, паркування автомобілів на краю тротуару із залишенням по внутрішній його стороні 2 метри для вільного руху пішоходів передбачає уникнення руху транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки по тротуару та убезпечення тим самим пішоходів, забезпечення вільного руху тротуаром.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 750/3679/17 транспортний засіб має бути припаркований на краю тротуару, що примикає до проїзної частини та розташований таким чином, щоб він не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху. Отже, однією з умов для застосування винятку щодо заборони стоянки на тротуарі для легкових автомобілів (якщо такі поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2м), є припаркування автомобілю на краю тротуару, який примикає до проїзної частини.

Згідно п.11.13 Правил дорожнього руху, забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

Із оглянутого відеозапису чітко встановлено, що транспортний засіб марки Mercedes-Benz Sprinter 516 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , був припаркований таким чином, що займав всю площину тротуару між територією біля житлового будинку та проїзною частиною дороги, а відтак унеможливлював вільний рух пішоходів тротуаром, так як для того, щоб обійти згаданий транспортний засіб пішоходу необхідно було б вийти на проїзну частину дороги.

В свою чергу згідно відеозапису також встановлено, що позивач на запитання поліцейських щодо з`ясування належності транспортного засобу та факту паркування такого із порушенням ПДР України, не заперечував наведеного, разом з тим, покликаючись на здійснення стоянки автомобіля третьою особою, про що позивачем повідомлено поліцейських лише після озвучення останніми про оформлення ними постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, позивачем не представлено суду жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. 251 КУпАП на підтвердження своїх тверджень щодо керування іншим водієм, відомостей про особу, яка керувала транспортним засобом та здійснила стоянку такого, а також про обставини події правопорушення позивачем не надано.

Згідно відеозапису позивачу було належним чином роз`яснено його права відповідно до ст. 268 КУпАП, що також підтверджується особистим підписом позивача у відповідній графі постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, щодо твердження позивача про неправомірність винесення працівниками поліції постанови, а не складення ними протоколу про адміністративне правопорушення суд вказує на таке.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Тобто по даній категорії справ протокол не складається взагалі.

За змістом пунктів 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за N 1408/27853, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачена зокрема, ч.2ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки КУпАП передбачено право органів Національної поліції розглядати справи передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП на місці вчинення правопорушення, відповідач мав всі законні підстави винести саме постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, оскільки у даному випадку допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

За змістом статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови від 02.10.2023 серія ЕАТ № 7858455 про накладення адміністративного стягнення, переглянувши представлений суду відеозапис з нагрудних камер поліцейських з місця події, суд приходить до висновку, що постанова складена відповідно до вимог законодавства, розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено у відповідності до встановленого законом порядку, позивачем не спростовано факт допущення порушення правил п. 15.10. в ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, натомість відповідачем, як суб`єктом владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, надано суду належні і допустимі докази, що свідчать про правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до приписів частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , а тому вищезгадану постанову від 02.10.2023 серія ЕАТ № 7858455 про накладення адміністративного стягнення слід залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст. 6, 10, 19, 90, 241-246, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Постанову серії ЕАТ № 7858455 від 02.10.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором УПП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Левкутом О.Б. щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані: НОМЕР_2 , виданий Залізничним РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал рішення знаходиться у справі № 462/7976/23

Суддя: Б.М.Гедз