Справа № 712/1468/23
Суддя: Борєйко О. М.
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.

за участю секретаря судового засідання Чорнуцької І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області, поліцейського капрала поліції Управління патрульної поліції в Черкаській області Попової Ксенії Євгеніївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою.

В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 22 січня 2023 року поліцейським капралом поліції Управління патрульної поліції в Черкаській області Поповою Ксенією Євгеніївною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 6440924, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Не погоджуючись з оскарженою постановою, позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2023 року адміністративну позовну заяву залишено без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам ст.ст. 20, 160, 161 КАС України.

У визначений ухвалою суду термін позивачем усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Відповідачем Управлінням патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог в зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю; до відзиву відповідачем надано відеозапис, на якому зафіксований факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

В обгрунтування заперечень проти заявлених позовних вимог зазначає, що 22 січня 2023 року в період часу з 07 години 00 хвилин по 19 годину 00 хвилин поліцейський роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Попова К.Є. несла службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконувала свої службові обов`язки відповідно повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», шляхом патрулювання в складі патрульного екіпажу території м. Черкаси.

22 січня 2023 року, близько 08 години 35 хвилин, автомобіль марки «ВАЗ» модель «2101», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. 30-річчя Перемоги в м. Черкаси, проїхав перехрестя на заборонний «жовтий» сигнал світлофора, порушивши вимоги п.8.7.3.е) Правил дорожнього руху України, і був зупинений працівниками поліції на підставі п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Відповідно до п.8.1 Правил дорожнього руху, затверджених

постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п.п.8.7.3 п.8.7 Правил дорожнього руху, затверджених

постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, сигнали світлофора мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках).

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до п.8.10 Правил дорожнього руху, затверджених

постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно п.8.11 Правил дорожнього руху, затверджених

постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених

постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином; звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі.

В судове засідання представник відповідача - Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився; надав суду додаткові письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки позов пред`явлений до неналежних відповідачів.

Зазначив, що відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частинами 1-2 ст. 222 КУпАП, встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів.

Таким чином, за приписами ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч.2 ст.122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 299 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають:

1) центральний орган управління поліцією;

2) територіальні органи поліції.

Частиною другою статті визначено, що у складі поліції функціонують:

1) кримінальна поліція;

2) патрульна поліція;

3) органи досудового розслідування;

4) поліція охорони;

5) спеціальна поліція;

6) поліція особливого призначення;

7) інші підрозділи, діяльність яких спрямована на виконання завдань поліції або на забезпечення її функціонування, рішення про створення яких приймається керівником поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч.1 ст.15 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» Департамент патрульної поліції це самостійний межрегіональний територіальний орган Національної поліції, що утворено як юридичну особу публічного права.

Пунктом 1 Розділу І Положення про Департамент патрульної поліції, затверджених наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 73, у редакції наказу Національної поліції України від 01.04.2020 № 272 (далі Положення про Департамент), встановлено, що Департамент патрульної поліції є межрегіональним територіальним органом Національної поліції, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ на підставі Голови Національної поліції України в установленому законодавством України порядку.

Пунктом 4 Розділу І Положення про Департамент патрульної поліції встановлено, що Департамент складається з структурних підрозділів апарату Департаменту, його територіальних (відокремлених підрозділів) та інших підрозділів патрульної поліції згідно з штатним розписом Національної поліції України.

Відповідно до п.2 Розділу IV Положення про Департамент патрульної поліції, Департамент та його підрозділи становлять єдину систему. Підрозділи Департаменту підзвітні та підконтрольні Департаменту.

У відповідності до п. 6 Розділу V Положення про Департамент патрульної поліції, Департамент є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його діяльності.

В той же час пунктом 1 Розділу І Положення про Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, затвердженого Наказом Департаменту патрульної поліції від 01 березня 2016 № 191, в редакції наказу Департаменту патрульної поліції від 10 квітня 2020 № 667, встановлено, що Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції.

Згідно пункту 1 Розділу IV Положення про Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, затвердженого Наказом Департаменту патрульної поліції від 01 березня 2016 № 191, в редакції наказу Департаменту патрульної поліції від 10 квітня 2020 № 667, Управління патрульної поліції в Черкаські йобласті Департаменту патрульної поліції у своїй роботі підконтрольне та підзвітне Департаменту патрульної поліції.

Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, яке визначено відповідачем у даній справі, не є юридичною особою, не внесене до Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України, не має рахунків в органах Державної казначейської служби України, а виступає як територіальний (відокремлений) підрозділ такої юридичної особи.

Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 17 вересня 2020 у справі № 742/2298/17 та в постанові від 26 грудня 2019 у справі за № 724/716/16-а, належним відповідачем у таких справах є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах, від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

При цьому, обов`язок щодо виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення покладається безпосередньо на орган Національної поліції, тобто, у даному випадку, на Департамент патрульної поліції.

Таким чином, саме Департамент патрульної поліції, як орган Національної поліції, має виступати відповідачем у даній справі, а не один з його територіальних (відокремлених) підрозділів, до яких відноситься управління патрульної поліції в Черкаській області, чи інспектор поліції який накладав адміністративне стягнення,, а прийняте Судом рішення може вплинути на права та інтереси Департаменту, як органу державної влади, від імені якого винесено постанову, а також на встановлені законодавством обов`язки по забезпеченню її виконання.

Відповідно до ст.ст. 25, 26, 42 КАС України, саме на позивач визначає відповідачів у справі.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, відеоматеріали, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до наступного.

22 січня 2023 року, близько 08 години 35 хвилин, автомобіль марки «ВАЗ» модель «2101», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. 30-річчя Перемоги в м. Черкаси, проїхав перехрестя на заборонний «жовтий» сигнал світлофора, порушивши вимоги п.8.7.3.е) Правил дорожнього руху України, і був зупинений поліцейськими на підставі п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Відповідно до п.8.1 Правил дорожнього руху, затверджених

постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п.п.8.7.3 п.8.7 Правил дорожнього руху, затверджених

постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, сигнали світлофора мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках).

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до п.8.10 Правил дорожнього руху, затверджених

постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно п.8.11 Правил дорожнього руху, затверджених

постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених

постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

22 січня 2023 року поліцейським капралом поліції Управління патрульної поліції в Черкаській області Поповою Ксенією Євгеніївною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 6440924, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Доводи позивача про відсутність в оскарженій постанові відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеофіксацію адміністративного правопорушення, є необґрунтованими і безпідставними.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В оскарженій постанові серії ЕАР №6440924 від 22 січня 2023 року зазначено, що до постанови додається відео з бодікамери 468623 та відео зі службового авторестратора.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого .2 ст. 122 КУпАП, підтверджується відеозаписом зі службового авторестратора, дослідженого судом безпосередньо в судовому засіданні

Відповідачем Управлінням патрульної поліції Департаменту патрульної поліції надано відзив та письмові пояснення, в яких останній відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, зазначив, що позов пред`явлений до неналежних відповідачів.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частинами 1-2 ст. 222 КУпАП, встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів.

Таким чином, за приписами ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч.2 ст.122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 299 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають:

1) центральний орган управління поліцією;

2) територіальні органи поліції.

Частиною другою статті визначено, що у складі поліції функціонують:

1) кримінальна поліція;

2) патрульна поліція;

3) органи досудового розслідування;

4) поліція охорони;

5) спеціальна поліція;

6) поліція особливого призначення;

7) інші підрозділи, діяльність яких спрямована на виконання завдань поліції або на забезпечення її функціонування, рішення про створення яких приймається керівником поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч.1 ст.15 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» Департамент патрульної поліції це самостійний межрегіональний територіальний орган Національної поліції, що утворено як юридичну особу публічного права.

Пунктом 1 Розділу І Положення про Департамент патрульної поліції, затверджених наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 73, у редакції наказу Національної поліції України від 01.04.2020 № 272 (далі Положення про Департамент), встановлено, що Департамент патрульної поліції є межрегіональним територіальним органом Національної поліції, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ на підставі Голови Національної поліції України в установленому законодавством України порядку.

Пунктом 4 Розділу І Положення про Департамент патрульної поліції встановлено, що Департамент складається з структурних підрозділів апарату Департаменту, його територіальних (відокремлених підрозділів) та інших підрозділів патрульної поліції згідно з штатним розписом Національної поліції України.

Відповідно до п.2 Розділу IV Положення про Департамент патрульної поліції, Департамент та його підрозділи становлять єдину систему. Підрозділи Департаменту підзвітні та підконтрольні Департаменту.

У відповідності до п. 6 Розділу V Положення про Департамент патрульної поліції, Департамент є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його діяльності.

В той же час пунктом 1 Розділу І Положення про Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, затвердженого Наказом Департаменту патрульної поліції від 01 березня 2016 № 191, в редакції наказу Департаменту патрульної поліції від 10 квітня 2020 № 667, встановлено, що Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції.

Згідно пункту 1 Розділу IV Положення про Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, затвердженого Наказом Департаменту патрульної поліції від 01 березня 2016 № 191, в редакції наказу Департаменту патрульної поліції від 10 квітня 2020 № 667, Управління патрульної поліції в Черкаські йобласті Департаменту патрульної поліції у своїй роботі підконтрольне та підзвітне Департаменту патрульної поліції.

Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, яке визначено відповідачем у даній справі, не є юридичною особою, не внесене до Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України, не має рахунків в органах Державної казначейської служби України, а виступає як територіальний (відокремлений) підрозділ такої юридичної особи.

Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 17 вересня 2020 у справі № 742/2298/17 та в постанові від 26 грудня 2019 у справі за № 724/716/16-а, належним відповідачем у таких справах є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах, від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

При цьому, обов`язок щодо виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення покладається безпосередньо на орган Національної поліції, тобто, у даному випадку, на Департамент патрульної поліції.

Таким чином, саме Департамент патрульної поліції, як орган Національної поліції, має виступати відповідачем у даній справі, а не один з його територіальних (відокремлених) підрозділів, до яких відноситься управління патрульної поліції в Черкаській області, чи інспектор поліції який накладав адміністративне стягнення, а прийняте судом рішення може вплинути на права та інтереси Департаменту, як органу державної влади, від імені якого винесено постанову, а також на встановлені законодавством обов`язки по забезпеченню її виконання.

Разом з тим, позивачем не заявлено позовних вимог до Департаменту патрульної поліції.

Згідно ч.5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункт 41), визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Позивач з клопотанням по заміну неналежного відповідача до суду не звертався.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 05 липня 2023 року у справі 910/15792/20, «позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 48 ГПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 31.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, провадження № 14-511цс18). З огляду на те, що позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, висновки судів попередніх інстанцій про відмову в позові є обґрунтованими.

Звернення з позовом до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові».

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, поліція, відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п.п. 1-4 Положення про Департамент патрульної поліції, затверджений Наказом Національної поліції України від 06 листопада 2015 року № 73 (у редакції наказу Національної поліції України від 31 жовтня 2016 року № 1114 Департамент патрульної поліції (далі - Департамент, ДПП) є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законом порядку.

Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції (далі - підрозділи Департаменту патрульної поліції).

Департамент патрульної поліції організовує діяльність своїх підрозділів, здійснює контроль за їх діяльністю, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122).

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Частиною 3 статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 2 статті 122 КУпАП інспектори патрульної поліції та управління патрульної поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції.

Отже, відповідні інспектори та управління не можуть виступати самостійним Відповідачем у таких справах, оскільки належним Відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 122 КУпАП - Департамент патрульної поліції.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що Відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

У разі якщо за змістом норми матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою Позивача, учасником спірних відносин та зобов`язаною особою є інша, ніж особа, до якої пред`явлено позов, підстави для задоволення позову відсутні.

Вказаний висновок міститься в постанові Шостого адміністративного апеляційного суду від 04 травня 2023 року у справі № 703/371/22.

Згідно ч.5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду: від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а, від 26 червня 2019 року у справі № 303/3795/17, від 25 вересня 2019 року у справі № 813/5425/15, від 30 вересня 2019 року у справі № 140/72/19.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено належними, достатніми і допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункт 41), визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Позивач з клопотанням по заміну неналежного відповідача до суду не звертався.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 05 липня 2023 року у справі 910/15792/20, «позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 48 ГПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 31.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, провадження № 14-511цс18). З огляду на те, що позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, висновки судів попередніх інстанцій про відмову в позові є обґрунтованими.

Звернення з позовом до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові».

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 7, 9, 23, 33, 122, 251, 252, 258, 268, 278, 280, 285, 307, 308 КУпАП та керуючись ст.ст. 2, 4, 20, 72-79, 241, 242, 250, 256, 286, 288 КАС України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського капрала поліції Управління патрульної поліції в Черкаській області Попової Ксенії Євгеніївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Відповідач: Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції, адреса: 18023, м. Черкаси, вул. Лесі Українки, б. 21;

Відповідач: поліцейський роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Попова Ксенія Євгеніївна, адреса: 18023, м. Черкаси, вул. Лесі Українки, б. 21.

Суддя О.М. Борєйко