Справа № 420/9631/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/9631/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Танасогло Т.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.08.2023 року у справі №420/9631/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

02 травня 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 27.01.2023 року № 8000 «Про відмову ОСОБА_1 в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання в Україні у зв`язку із досягненням 45-річного віку»;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки у зв`язку з досягненням ОСОБА_1 45- річного віку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку із досягненням 45-річного віку, позивач звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою щодо обміну посвідки на постійне проживання, за результатом розгляду якої міграційною службою прийнято рішення про відмову в обміні посвідки на постійне проживання.

На думку позивача, оскаржуване рішення про відмову в обміні посвідки на постійне проживання не містить мотивів та підстав його прийняття, а лише посилання на приписи Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого Постановою КМУ від 25.04.2018 року № 321 (далі - Порядок № 321).

При цьому, міграційною службою не надано жодного доказу в підтвердження правомірності підстав ухвалення такого рішення та здійснення відповідної перевірки матеріалів справи щодо документування позивача посвідкою на постійне проживання.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 04 серпня 2023 року прийнято рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 27.01.2023 року №8000 про відмову ОСОБА_1 в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання в Україні у зв`язку із її втратою.

Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити оформлення (видачу) посвідки ОСОБА_1 у зв`язку з її втратою.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив про невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо установлених вимог щодо змісту, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії, що призводить до його протиправності.

Як зауважено судом першої інстанції, оскаржуване рішення не містить посилань, які саме відомості щодо позивача не були підтверджені даними з баз даних Реєстру, картотек. Фактично відповідач, при наявності у позивача чинного дозволу на імміграцію, не видав позивачу посвідку на постійне проживання у зв`язку із її втратою без наявності підстав для відмови у такому оформленні (видачі) посвідки, які передбачені Порядком № 321.

Не погоджуючись із вище означеним рішенням суду, Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області (далі скаржник, міграційний орган/служба) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом попередньої інстанції норм матеріального права, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги міграційна служба вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання.

Як зазначає скаржник, враховуючи відсутність підтвердження законності надання дозволу на імміграцію в Україну, міграційним органом прийнято спірне рішення з підстав, передбачених підпунктом 3 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого Постановою КМУ від 25.04.2018 року за №321.

Так, за результатами розгляду матеріалів особової справи щодо обміну позивачу посвідки на постійне проживання фахівцями міграційної служби з`ясовано, що дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

В силу приписів пунктів 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Зокрема, судовою колегією з`ясовано, що 02.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою-анкетою №205034844 про обмін посвідки на постійне проживання.(а.с.67-68)

За результатом розгляду заяви-анкети про обмін посвідки на постійне проживання, ГУ ДМС в Одеській області винесено рішення від 27.01.2023 року №8000 «Про відмову ОСОБА_1 в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання в Україні».(а.с.10)

В якості підстави для відмови зазначено підпункт 3 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого Постановою КМУ від 25.04.2018 року за №321.

Уважаючи протиправним рішення про відмову в обміні посвідки на постійне проживання, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачений Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №321 (далі по тексту - Порядок № 321).

Положеннями пунктів 6-7 Порядку №321 передбачено, що у разі втрати або викрадення посвідки іноземцю або особі без громадянства замість втраченої або викраденої оформляється та видається нова посвідка в порядку, встановленому для її обміну.

Пунктом 16 Порядку № 321 передбачено, документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт), територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Згідно із положеннями пункту 21 Порядку №321 працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32 - 34 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування/проживання іноземця або особи без громадянства на території України, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

У разі відповідності поданих документів вимогам цього Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта з використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру формує заяву-анкету (в тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів). Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування (пункт 22 Порядку № 321).

Після перевірки іноземцем або особою без громадянства правильності внесених до заяви-анкети відомостей про особу заява-анкета перевіряється та підписується (із зазначенням дати, прізвища та ініціалів) працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта, який прийняв документи та сформував заяву-анкету (пункт 25 Порядку № 321).

Прийняті уповноваженим суб`єктом заява-анкета та скановані документи (у тому числі отримані біометричні дані, параметри) із застосуванням засобів Реєстру автоматично розподіляються та надсилаються до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який обслуговує відповідного уповноваженого суб`єкта, що здійснив прийняття документів від іноземця або особи без громадянства (пункт 27 Порядку № 321).

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС не пізніше наступного дня після надходження для розгляду документів, прийнятих уповноваженим суб`єктом, перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32 і 33 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства (пункт 29 Порядку № 321).

Після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, та перевірку поданих нею документів (пункт 36 Порядку № 321).

Пунктом 37 Порядку № 321 установлено, що ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру, та відомчої інформаційної системи ДМС.

У відповідності із пунктом 38 Порядку №321 рішення про оформлення посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих документів та відсутності підстав для відмови в її видачі.

У відповідності із пунктом 40 Порядку №321 для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи:

1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення);

2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, крім випадків, установлених абзацом восьмим цього пункту;

3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

4) документи, що підтверджують обставини чи юридичні факти, відповідно до яких посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5 пункту 7 цього Порядку), документи, видані компетентними органами іноземних держав, мають бути легалізованими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;

5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником;

6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Положеннями пункту 43 Порядку №321 рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.

Пунктом 44 Порядку №321 визначено, якщо втрачена або викрадена посвідка чи посвідка, що підлягає обміну, була видана територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, до якого подано заяву-анкету про оформлення, обмін посвідки, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС порівнює дані іноземця або особи без громадянства та їх фотозображення з даними, наведеними в заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, та даними відомчої інформаційної системи ДМС і сканує її із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС.

У разі коли втрачена або викрадена посвідка чи посвідка, що підлягає обміну, була видана іншим територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, для підтвердження видачі не пізніше наступного дня після прийняття до розгляду заяви-анкети до такого територіального органу/територіального підрозділу ДМС надсилається запит.

Згідно із пунктом 45 Порядку №321 перевірка за запитом проводиться протягом трьох робочих днів після його надходження. Під час перевірки відомості, зазначені в запиті, та фотозображення порівнюються з даними, наведеними в заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, та фотозображенням, яке міститься в ній. У графі «Службові відмітки» заяви-анкети про оформлення посвідки проставляється відмітка про дату надходження запиту та зазначаються найменування територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який здійснює оформлення у зв`язку із втратою або викраденням, обмін посвідки, і підстави обміну.

За результатами перевірки надається відповідь територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, а заява-анкета про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, сканується до відомчої інформаційної системи ДМС.

У разі коли під час порівняння фотозображень не встановлено тотожність зображеної на них особи або виявлено невідповідність відомостей, зазначених у запиті, даним, наведеним у заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, про це повідомляється територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, для вжиття додаткових заходів з ідентифікації іноземця або особи без громадянства і з`ясування обставин виникнення розбіжностей.

Відповідно до пункту 46 Порядку №321 після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС або уповноважена ним посадова особа приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.

Приписами пункту 62 Порядку №321 передбачено підставами для відмови в оформленні та видачі посвідки, зокрема є:

3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що Порядком № 321 чітко визначено повноваження територіального органу ДМС при вирішенні питання про видачу (оформлення) або обмін посвідки на постійне проживання, які обмежені перевіркою лише підстав для такої видачі або обміну, а також підстав для прийняття рішення про відмову у видачі (оформленні) посвідки, передбачених пунктом 62 Порядку № 321.

Як слідує зі змісту спірного рішення, таке рішення прийнято на підставі підпункту 3 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого Постановою КМУ від 25.04.2018 року за №321.

Водночас, слід зазначити, що законодавцем відокремлюється поняття «обмін» посвідки та її «оформлення». Під різне нормативне регулювання підпадає як порядок розгляду заяви, так і підстави для прийняття рішення та кінцевий результат розгляду заяви.

Положеннями пунктів 6-7 Порядку №321 передбачено, що у разі втрати або викрадення посвідки іноземцю або особі без громадянства замість втраченої або викраденої оформляється та видається нова посвідка в порядку, встановленому для її обміну.

Як установлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, позивач звернувся до відповідача саме із заявою про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку із її втратою відповідно до приписів п.6-7 Порядку №321 та надав до заяви необхідний перелік документів, визначений п.40 цього Порядку.

Однак, спірним рішенням, на підставі підпункту 3 пункту 62 Порядку №321, відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання з підстав того, що дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію. Крім того, як зазначає міграційний орган у апеляційні скарзі, позивачу неправомірно надано дозвіл на імміграцію в Україну.

У свою чергу, колегія суддів відхиляє зазначені посилання скаржника, оскільки приписи Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання» від 25 квітня 2018 року №321 не надають право міграційному органу при розгляді заяви про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку з її втратою перевіряти наявність підстав для оформлення (видачі) посвідки на постійне проживання та обґрунтованість підстав надання дозволу на імміграцію в Україну.

Окрім цього, як правильно зауважено судом першої інстанції, оскаржуване рішення не містить посилань, які саме відомості щодо позивача не були підтверджені даними з баз даних Реєстру, картотек, і тільки у відзиві та пояснень наданих в судовому засіданні установлено обставини, які стали причиною відмови.

Так, на думку міграційної служби, такими відомостями є розбіжності, які зазначені позивачем у заяві під час документування посвідкою на постійне проживання, а саме в графі «Місце роботи та посада» - тимчасово не працює та у графі «Прошу дозволити залишитись в Україні на постійне проживання» - у матері ОСОБА_2 .

Міграційний орган звертає увагу, що у відповідності до частини 2 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець може отримати дозвіл на імміграцію та іммігрувати на постійне проживання, якщо він, зокрема, має в Україні законне джерело існування, перебуває у близьких родинних відносинах (батько, мати, діти, брат, сестра, подружжя, дід, баба, онуки) з громадянами України.

Проте, як вказує відповідач, станом на подання заяви-анкети ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не була громадянкою України.

За таких обставин, в матеріалах справи громадянина Молдови ОСОБА_1 не установлено, передбачених приписами ст. 3 означеного вище Закону, підстав для імміграції заявника в період 2001 року на територію України.

Між тим, на думку судової колегія, наведені обставини не можуть кваліфікуватись, як не підтвердження наданої іноземцем або особою без громадянства інформації даними, отриманими з баз даних Реєстру, картотек.

Більше того, зазначені розбіжності не можуть бути визнані як такі, що є підставою для відмови у обміні посвідки на постійне проживання у зв`язку з її втратою, оскільки слугують підставою для проведення службової перевірки, за результатами якої приймається відповідне рішення.

Так, пунктом 73 Порядку визначено, що у разі коли рішення про оформлення посвідки прийнято з порушенням вимог законодавства, керівник відповідного територіального органу/територіального підрозділу ДМС, керівник структурного підрозділу апарату ДМС проводить службову перевірку.

За результатами перевірки складається висновок у двох примірниках, який підписується працівником, що провів перевірку, та його безпосереднім керівником і погоджується керівником територіального органу ДМС, керівником структурного підрозділу апарату ДМС.

У свою чергу, надані до суду матеріали по залишенню в Україні на постійне проживання ОСОБА_1 , сформовані з 2001 року, не містять доказів проведення відповідачем службової перевірки за фактом безпідставного на думку міграційного органу оформлення та видачі позивачу посвідки на постійне проживання, а також не містять відомостей щодо прийняття рішення про скасування посвідки на постійне проживання або визнання її недійсною.

З урахуванням вказаного правового регулювання, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність відмови в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання у зв`язку з її втратою з посиланням на підпункт 3 пункту 62 Порядку та з огляду на зазначені, на думку міграційного органу, розбіжності.

Також слід зауважити, що 11 червня 2001 року позивач отримав дозвіл на імміграцію та був документований посвідкою на постійне проживання в Україні. Рішення про надання позивачу дозволу є чинним. Позивач користувався протягом тривалого часу (починаючи з 2001 року) посвідкою на постійне проживання в Україні, маючи обґрунтоване сподівання на належне виконання суб`єктом владних повноважень своїх повноважень під час оформлення посвідки на постійне проживання в Україні.

На переконання апеляційного суду, вказані обставини свідчать про наявність підстав для прийняття міграційним органом рішення про обмін позивачу посвідки на постійне проживання в Україні у зв`язку з її втратою.

За таких обставин, спірне рішення відповідача про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання є протиправним та таким, що прийнято міграційною службою всупереч вимогам законодавства України.

З огляду на викладене вище, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.08.2023 року у справі №420/9631/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Т.М. Танасогло А.В. Крусян