Справа № 380/7084/23
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 рокусправа № 380/7084/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Желік О.М., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 7-го прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до 7-го прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України (далі відповідач), в якому просить:

-визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), які полягають у застосуванні у період лютого 2022 року по березень 2023 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, при нарахуванні ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також при звільненні компенсації за невикористані дні щорічної основної та одноразової грошової допомоги;

-зобов?язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період із лютого 2022 року по березень 2023 року грошового забезпечення, допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та одноразову грошову допомогу при звільненні, нарахованих та виплачених у зв?язку із проходженням військової служби та звільненням із неї, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у період із 25.02.2022 по 07.03.2023 року проходив службу за призовом під час мобілізації на особливий період у НОМЕР_2 прикордонному Карпатському загоні (військова частина НОМЕР_1 ) з якої звільнений наказом начальника Західного регіонального управління від 04.03.2023 №72-ос за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини: а саме коли один з подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) до 18 років) пункту 2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас та наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 07.03.2023 №231-ОС виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення. Позивач вважає, що під час проходження військової служби та звільнення із неї відповідачем з порушенням норм законодавства здійснювалось нарахування та виплату йому грошового забезпечення. Із огляду на архівну відомість особистої картки грошового забезпечення, витяг із наказу від 25.02.2022 №520-ОС «Про зарахування до списків особового складу та всі види забезпечення» із лютого 2022 року за займаною посадою начальник відділення боротьби з контрабандою відділу боротьби з транскордонною злочинністю головного оперативно-розшукового відділу позивачу встановлено посадовий оклад за 26 тарифним розрядом у розмірі 5360 грн. грн. (1762 грн. прожитковий мінімум на 01.01.2018 Х 3,04 тарифний коефіцієнт за 26 тарифним розрядом = 5356,48 грн. (з урахуванням округлення 5360 грн.)) та оклад за військовим званням «підполковник» у розмірі 1 410 грн. (1762 грн. прожитковий мінімум на 01.01.2018 Х 0,8 тарифний коефіцієнт = 1 409,6 грн. з урахуванням округлення 1 410 грн.)). У зв?язку із переміщенням та призначенням на посаду старшого офіцера відділення проходження служби особовим складом відділу кадрів згідно наказу від 24.05.2022 №230-OC, із огляду на архівну відомість особистої картки грошового забезпечення із 24.05.2022 за займаною посадою позивачу встановлено посадовий оклад за 20 тарифним розрядом у розмірі 4510 грн. грн. (1762 грн. прожитковий мінімум на 01.01.2018 Х 2,56 тарифний коефіцієнт за 20 тарифним розрядом = 4 510,72 грн. (з урахуванням округлення 4 510 грн.)) та оклад за військовим званням «підполковник» у розмірі 1 410 грн. (1762 грн. прожитковий мінімум на 01.01.2018 Х 0,8 тарифний коефіцієнт = 1 409,6 грн. з урахуванням округлення 1 410 грн.)). Із січня 2023 року посадовий оклад і оклад за військовим званням позивача, із огляду на архівну відомість особистої картки грошового забезпечення за 2023 рік залишився незмінним за 20 тарифним розрядом у розмірі 4510 грн. грн. (1762 грн. прожитковий мінімум на 01.01.2018 Х 2,56 тарифний коефіцієнт за 20 тарифним розрядом = 4510,72 грн. (з урахуванням округлення 4 510 грн.)) та оклад за військовим званням «підполковник» у розмірі 1 410 грн. (1762 грн. прожитковий мінімум на 01.01.2018 Х 0,8 тарифний коефіцієнт = 1 409,6 грн. з урахуванням округлення 1 410 грн.)). У свою чергу, із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням упродовж служби позивачу у період лютий - грудень 2022 року та січень - березень 2023 року здійснювалося нарахування та виплата у відповідному відсотковому відношенні як постійних, так і одноразових видів грошового забезпечення із застосуванням для визначення грошового забезпечення розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р. (допомога на оздоровлення у червні 2022 року у сумі 22354 грн. та у березні 2023 року у сумі 33178 грн, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань у розмірі 150% окладу за військовим званням у червні 2022 року у сумі 2115 грн. та березні 2023 року у сумі 2115 грн., при звільненні компенсація за невикористану щорічну відпустку за 2022 та 2023 роки кількістю 45 календарних дні у сумі 49767 грн., одноразова грошова допомога при звільненні у березні 2023 року у сумі 15925,44 грн., надбавку за особливості проходження служби щомісячно, премія та інші виплати).

Позивач вважає, що під час проходження військової служби у військовій частині з лютого 2022 року по березень 2023 року позивачу виплачено у меншому розмірі, ніж належало, розмірі допомогу на оздоровлення матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, та одноразової допомоги при звільненні, оскільки відповідачем неправильно обраховано розмір місячного грошового забезпечення, який є розрахунковою величиною для вказаних виплат, оскільки грошове забезпечення нараховувалося із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2018, а не на 01.01.2022 та 01.01.2023.

Ухвалою від 10.04.2023 суддя відкрила провадження у справі та вирішила проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників сторін.

Відповідач позову не визнав, 26.05.2023 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 38775). Відповідач зазначив, що правових підстав для обчислення грошового забезпечення з урахуванням усіх його складових за спірні періоди, враховуючи розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023, немає.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 07.03.2023 № 231-ОС «Про особовий склад» звільнено та виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення підполковника ОСОБА_1 старшого офіцера відділення проходження служби за призовом під час мобілізації на особливий період, з військової служби у запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 07.03.2023.

Цим же наказом визначено виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік тривалістю 37 календарних днів, виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік тривалістю 8 календарних днів.

Суд встановив, що згідно довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення підполковнику позивачу виплачено зокрема: допомога на оздоровлення у червні 2022 року у сумі 22354 грн. та у березні 2023 року у сумі 33178 грн, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань у розмірі 150% окладу за військовим званням у червні 2022 року у сумі 2115 грн. та березні 2023 року у сумі 2115 грн., при звільненні компенсація за невикористану щорічну відпустку за 2022 та 2023 роки кількістю 45 календарних дні у сумі 49767 грн., одноразова грошова допомога при звільненні у березні 2023 року у сумі 15925,44 грн.

Між тим суд встановив згідно особистих карток грошового забезпечення та архівних відомостей за 2022 рік та 2023 рік, що відповідач здійснив розрахунок грошового забезпечення позивача з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018 Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік".

Натомість позивач вважає протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати йому грошового забезпечення за період з лютого 2022 року по березень 2023 року без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2022 Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік» та станом на 01.01.2023 Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік», а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише; на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон України № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Постановою Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704 (далі - Постанова № 704) встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Відповідно до п. 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Згідно з п. 4 Постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 103, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у Постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12,13 і 14.".

Тобто, на момент набрання чинності Постановою № 704 (01 березня 2018 року) пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно із пунктом 6 Постанови № 103, а саме:

"4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на І січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13 і 14".

Отже, станом на 01 березня 2018 року пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України "Про затвердження схем тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Державної прикордонної служби України" від 02.03.2018 № 169, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 березня 2018 року за № 318/31770, затверджено схему тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, його територіального органу та Управління інформації.

Згідно архівної відомості особистої картки грошового забезпечення, витяг із наказу від 25.02.2022 №520-ОС «Про зарахування до списків особового складу та всі види забезпечення» із лютого 2022 року за займаною посадою начальник відділення боротьби з контрабандою відділу боротьби з транскордонною злочинністю головного оперативно-розшукового відділу позивачу встановлено посадовий оклад за 26 тарифним розрядом у розмірі 5360 грн. грн. (1762 грн. прожитковий мінімум на 01.01.2018 Х 3,04 тарифний коефіцієнт за 26 тарифним розрядом = 5356,48 грн. (з урахуванням округлення 5360 грн.)) та оклад за військовим званням «підполковник» у розмірі 1 410 грн. (1762 грн. прожитковий мінімум на 01.01.2018 Х 0,8 тарифний коефіцієнт = 1 409,6 грн. з урахуванням округлення 1 410 грн.)).

У зв?язку із переміщенням та призначенням на посаду старшого офіцера відділення проходження служби особовим складом відділу кадрів згідно наказу від 24.05.2022 №230-OC, із огляду на архівну відомість особистої картки грошового забезпечення із 24.05.2022 за займаною посадою позивачу встановлено посадовий оклад за 20 тарифним розрядом у розмірі 4510 грн. грн. (1762 грн. прожитковий мінімум на 01.01.2018 Х 2,56 тарифний коефіцієнт за 20 тарифним розрядом = 4 510,72 грн. (з урахуванням округлення 4 510 грн.)) та оклад за військовим званням «підполковник» у розмірі 1 410 грн. (1762 грн. прожитковий мінімум на 01.01.2018 Х 0,8 тарифний коефіцієнт = 1 409,6 грн. з урахуванням округлення 1 410 грн.)). Із січня 2023 року посадовий оклад і оклад за військовим званням позивача, із огляду на архівну відомість особистої картки грошового забезпечення за 2023 рік залишився незмінним за 20 тарифним розрядом у розмірі 4510 грн. грн. (1762 грн. прожитковий мінімум на 01.01.2018 Х 2,56 тарифний коефіцієнт за 20 тарифним розрядом = 4510,72 грн. (з урахуванням округлення 4 510 грн.)) та оклад за військовим званням «підполковник» у розмірі 1 410 грн. (1762 грн. прожитковий мінімум на 01.01.2018 Х 0,8 тарифний коефіцієнт = 1 409,6 грн. з урахуванням округлення 1 410 грн.)).

З урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням упродовж служби позивачу у період лютий - грудень 2022 року та січень - березень 2023 року здійснювалося нарахування та виплата у відповідному відсотковому відношенні як постійних, так і одноразових видів грошового забезпечення із застосуванням для визначення грошового забезпечення розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р. (допомога на оздоровлення у червні 2022 року у сумі 22354 грн. та у березні 2023 року у сумі 33178 грн, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань у розмірі 150% окладу за військовим званням у червні 2022 року у сумі 2115 грн. та березні 2023 року у сумі 2115 грн., при звільненні компенсація за невикористану щорічну відпустку за 2022 та 2023 роки кількістю 45 календарних дні у сумі 49767 грн., одноразова грошова допомога при звільненні у березні 2023 року у сумі 15925,44 грн., надбавку за особливості проходження служби щомісячно, премія та інші виплати).

Відповідно до ст. 6 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 № 2017-III (далі - Закон № 2017-III) базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти.

Також, п. 8 Прикінцевих положень Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік від 23.11.2018 № 2629-VIII було встановлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У подальшому Закон України Про Державний бюджет України на 2020 рік від 14.11.2019 № 294-IX (далі - Закон № 294-IX) та Закон України Про Державний бюджет України на 2021 рік від 15.12.2020 № 1082-IX (далі - Закон № 1082-IX) таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, відповідно, не містять.

Тобто, положення п. 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з вказаною Постановою, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 до 01.01.2020 - набрання чинності Законом № 294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню п. 4 Постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону №1082-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Отже, з огляду на визначені в статті 7 частині 3 КАС України правила, а також враховуючи те, що з 01 січня 2020 року положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили. згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови № 704 в частині, шо не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закон України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" та Закон України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Верховний Суд у постановах від 19.10.2022 у справі № 400/6214/21, від 11.09.2022 по справі № 500/1813/21, покликаючись на раніше сформовані висновки Верховного Суду у постанові від 02.09.2022 у справі № 440/6017/21 у подібних спірних правовідносинах зазначив, що наголошуючи, що з 01 січня 2020 року положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно- правовому акту, який мас вищу юридичну силу - Закону № 1082-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

З урахуванням положень статті 242 частини 5 КАС України вказані висновки Верховного Суду є обов`язкові до врахування судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Крім того, зміни внесені постановою № 103, зокрема до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", в якому визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14, були визнані постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 протиправними та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Як наслідок суд дійшов висновку, що застосування відповідачем для визначення грошового забезпечення розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року у 2022-2023 роках є протиправним.

Таким чином, на час проходження позивачем військової служби у 7-го прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) із лютого 2022 року по березень 2023 року відповідач мав би нараховувати та виплачувати грошове забезпечення із розрахунком посадового окладу, окладу за військовим званням та всіх інших видів грошового забезпечення та виплат, які розраховуються з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний календарний рік (1 січня 2022 року, 1 січня 2023 року) та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Додатком 16 до Постанови № 704 встановлено розмір надбавки за вислугу років військовослужбовцям у відсотках від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням.

Також Постановою № 704 встановлено для військовослужбовців виплату надбавок, доплат, винагород та премії, а також інших додаткових видів грошового забезпечення та разових виплат, розрахунковою величиною яких є посадовий оклад та оклад за військовим званням.

Зокрема вказаною постановою встановлено виплату надбавки за особливості проходження служби військовослужбовцям в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, преміювання військовослужбовців відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення, надбавка за кваліфікацію у відсотках посадового окладу, а також разові виплати, допомога на оздоровлення та одноразова грошова допомога при звільненні, передбачені відповідно статтею 10-1 частиною 1 та статтею 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" розрахунковою величиною яких є розмір місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту І Розділу 7 Глави IV "Порядок, умови та розміри виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 № 558 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за № 854/32306 (далі по тексту Інструкція № 558) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 1 Розділу 6 Глави IV "Порядок, умови та розміри виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення" Інструкції № 558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до статті 10-1 пункту 1 Закону України № 2011-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до статті 10-1 пункту 14 абзацу 3 Закону України № 2011-XII у рік звільнення військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до пункту 6 Розділу 8 "Виплати, що здійснюються військовослужбовцям у разі звільнення їх з військової служби" Глави V "Порядок, умови та розмірі виплати грошового забезпечення військовослужбовцям залежно від умов проходження служби" Інструкції № 558 у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4,5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.

Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

За даними особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 :

-у червні 2022 року позивачу виплачувалася допомога на оздоровлення,

-у червні 2022 року позивачу виплачувалася матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань,

-у березні 2023 року позивачу виплачувалася допомога на оздоровлення,

-у березні 2023 року позивачу виплачувалася матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні у березні 2023 року.

За даними особистої картки грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2022 рік та 2023 рік позивачу виплачувалися надбавки та доплати, а також при звільненні компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки при звільненні.

Так, відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму на 01 січня 2018 року встановлено на рівні 1762 грн, а станом на 2022 рік прожитковий мінімум встановлено на рівні 2481 грн, на 2023 рік прожитковий мінімум встановлено на рівні 2684, 00 грн.

Таким чином, під час проходження військової служби та при звільненні із неї позивачу виплачено у меншому, ніж законодавчо належало розмірі щомісячне грошове забезпечення, допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за період із лютий 2022 року по березень 2023 року та компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки відповідачем неправильно обраховано розмір місячного грошового забезпечення, який є розрахунковою величиною для вказаних виплат, так як грошове забезпечення нараховувалося із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2018 року, а не на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року відповідно.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що встановлення позивачу посадового окладу та окладу за військовим званням із лютого 2022 року та розрахунок місячного грошового забезпечення із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року та відповідно нарахування інших видів грошового забезпечення, які розраховуються із посадового окладу та окладу за військовим званням, здійснено у значно меншому розмірі, що призвело до порушення майнових прав позивача, а саме гарантованих Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" отримання грошового забезпечення та інших виплат у законодавчо визначеному розмірі.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до 7-го прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного Карпатського загону (військова частина НОМЕР_1 ), які полягають у застосуванні у період лютого 2022 року по березень 2023 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, при нарахуванні ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також при звільненні компенсації за невикористані дні щорічної основної та одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період із лютого 2022 року по березень 2023 року грошового забезпечення, допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та одноразову грошову допомогу при звільненні, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням із неї, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Желік О.М.