Справа № 140/21130/23
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/21130/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі ГУ ПФУ у Київській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Київській про відмову в призначення пенсії за віком; зобов`язання зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.08.1979-05.01.1986 відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 та період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в травні 2023 року позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області (за місцем свого проживання) з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV. Однак, ГУ ПФУ у Київській області було прийнято рішення від 15.06.2023 №08, в якому зазначалось, що пенсію за віком призначити не має законних підстав, оскільки загальний стаж позивача складає 20 років 06 місяців 19 днів із необхідних 29 років, оскільки не зараховані періоди роботи згідно трудових книжок, зокрема: по трудовій книжці серії НОМЕР_1 з 01.08.1979 по 05.01.1986, так як на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства та неправильно зазначена дата народження заявниці; по трудовій книжці серії НОМЕР_2 через те, що на титульній сторінці трудової книжки дата народження заявник зазначена не повністю лише рік.

З такими діями та рішенням відповідача-1 позивач не погоджується та зазначає, що разом з зверненням окрім трудової книжки надавала пенсійному органу довідку трудового архіву Горохівської міської ради від 22.05.2023 №195/0-26, архівні довідки трудового архіву Іваничівської селищної ради від 24.05.2023 №255/01-15, №254/01-15 та від 11.05.2023 №227/01-15 та №226/01-15, що є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення, відтак оскаржувані періоди повинні бути зараховані до її трудового (страхового) стажу.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача ГУ ПФУ у Київській області позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з мотивів правомірності оскаржуваного рішення ГУ ПФУ у Київській області від 15.06.2023 №08 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

На адресу суду надійшов також відзив ГУ ПФУ у Волинській області, в якому представник вказаного відповідача позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні у зв`язку із відсутністю підстав для зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи, оскільки позивачем не надано уточнюючих довідок, виданих підприємством на підставі первинних документів за час виконання роботи.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.06.2023 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області (за місцем свого проживання) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, додавши до заяви перелік документів згідно із розпискою-повідомленням.

Вказана заява позивача за принципом екстериторіальності надійшла для розгляду до ГУ ПФУ в Київській області та рішенням якого від 15.06.2023 №08 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, оскільки заявниця не набула необхідного страхового стажу. У вказаному рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону № 1058-IV, становить 29 років; страховий стаж особи становить 20 років 06 місяців 19 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи: згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 з 01.08.1979 по 05.01.1986, оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства, дата народження заявниці зазначена невірно ІНФОРМАЦІЯ_2 (для зарахування вказаного періоду роботу необхідно надати уточнюючу довідку про період роботу, видану підприємством, на якому працювала заявниця, на підставі первинних документів за час виконання роботи); згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки дата народження заявниці зазначена неповністю (лише рік) (зазначені періоди зараховані згідно наданих довідок та сплати страхових внесків).

Вважаючи протиправним зазначене рішення щодо відмови у призначенні пенсії за віком, позивач звернулася за захистом порушених прав із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон №1058-ІV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку. Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (частина четверта статті 26 Закону №1058-IV).

Отже, норми Закону №1058-IV однією з умов для призначення пенсії за віком визначають наявність відповідного страхового стажу.

Як встановлено абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Згідно із статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Тобто, у разі якщо у трудовій книжці наявні усі необхідні записи підтверджувати трудовий стаж іншими документами законодавством не вимагається.

З рішення ГУ ПФУ в Київській області від 15.06.2023 №08 про відмову у призначенні пенсії слідує, що страховий стаж позивача становить 20 років 06 місяців 19 днів, при необхідному не менше 29 років; при цьому, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 з 01.08.1979 по 05.01.1986, оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства, дата народження заявниці зазначена невірно ІНФОРМАЦІЯ_2 (для зарахування вказаного періоду роботу необхідно надати уточнюючу довідку про період роботу, видану підприємством, на якому працювала заявниця, на підставі первинних документів за час виконання роботи); згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки дата народження заявниці зазначена неповністю (лише рік) (зазначені періоди зараховані згідно наданих довідок та сплати страхових внесків).

Щодо не зарахування відповідачем-1 періоду роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 з 01.08.1979 по 05.01.1986 через відсутність печатки підприємства на титульній сторінці та невірного зазначення дати народження заявниці, суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З 20.06.1974 порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252, зі змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412), пунктом 2.10 глави 2 якої відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 2.3 глави 2 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видачі наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення і повинні чітко відповідати тексту наказу (розпорядженню).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2.3 глави 2 Інструкції №162 записи здійснюються пером або кульковою ручкою, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольору. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до пункту 2.5 глави 2 вказаної Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження, заохочення та інше, виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) серії НОМЕР_1 судом встановлено, що у графі «дата народження» справді зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_2 », тоді як згідно паспорту серії НОМЕР_3 дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 », однак трудова книжка серії НОМЕР_1 належить позивачу, що підтверджується відповідністю прізвища, ім`я та по батькові ( ОСОБА_3 ) згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 та відміткою, зробленою в трудовій книжці про зміну прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_4 згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 від 15.05.1982. При цьому, трудовою книжкою серії НОМЕР_1 підтверджено, що 01.08.1979 позивач прийнята на роботу штукатуром в Горохівську ремонтно-будівельну дільницю (підстава наказ від 02.08.1979 №91), а 05.01.1986 звільнена з роботи (підстава наказ від 05.01.1986 №5) (записи №№1-2).

Суд зазначає, що записи в трудовій книжці серії НОМЕР_1 про роботу позивача у період з 01.08.1979 по 05.01.1986 відповідають всім вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду на якій працювала позивач, підпис уповноваженої особи та відбиток печатки відділу кадрів підприємства при звільненні з роботи. Записи про період роботи не містять жодних виправлень. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи відповідачами суду не надано.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на наведені норми обов`язок щодо заповнення та ведення трудових книжок осіб, працевлаштованих на підприємствах, установах, організаціях, покладається саме на відповідальну особу такого підприємства, установи, організації.

Також суд бере до уваги архівну довідку, якою додатково підтверджено стаж позивача згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 в період з 01.08.1979 по 05.01.1986 та яка безпідставно не була взята до уваги відповідачем-1.

Так, з архівної довідки трудового архіву Горохівської міської ради від 22.05.2023 №195/01-26, яка видана на підставі книг нарахування заробітної плати за 1979-1983 роки вбачається, що ОСОБА_3 нарахована заробітна плата за 1979-1983 роки, зокрема з серпня по грудень 1979 року, з січня 1980 року по вересень 1980 року, з листопада 1980 року по грудень 1980 року, за 1981-1982 роки, з січня 1983 по жовтня 1983 та за грудень 1983 року. В примітці вказаної довідки зазначено, що за 1984-1985 книги нарахування заробітної плати на зберігання в архів не надходили, у 1986 році по книзі нарахування заробітної плати, яка є на зберіганні в архіві, ОСОБА_3 не проходить.

Таким чином, вказаною архівною довідкою від 22.05.2023 №195/01-26 додатково підтверджено період роботи позивача в Горохівській ремонтно-будівельній дільниці.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ у Київській області протиправно не взято до уваги всі відомості (записи) у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.08.1979 при розрахунку страхового стажу позивача та не надано їм належної правової оцінки.

Щодо не зарахованих періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 через те, що на титульній сторінці трудової книжки дата народження позивача зазначена не повністю лише рік, суд зазначає таке.

Порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки серії НОМЕР_2 від 17.08.1995 позивача було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за N 110 (далі - Інструкція № 58).

Пунктом 2.2 цієї Інструкції визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.

Відповідно до пункту 2.11 Інструкції № 58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.12 Інструкції № 58).

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів (пункт 2.13 Інструкції № 58).

Отже, вимоги щодо зазначення на титульній сторінці трудової книжки працівника дати його народження, прямо передбачені Інструкцією № 58, що була чинною на час заповнення титульної сторінки трудової книжки позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 та 6 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

У трудову книжку колгоспника вносяться, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання.

Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Згідно із зразком трудової книжки колгоспника, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, у трудовій книжці колгоспника зазначається в розділі V відомості про трудову участь в загальному господарстві, зокрема, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві та причини невиконання такого річного мінімуму.

З дослідженого судом титульного аркуша трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 вбачається, що в графі дата народження вказано «1962», що відповідає року народження ОСОБА_1 . Також наявний підпис особи, уповноваженої на видачу трудових книжок та відбиток печатки підприємства, уповноваженою особою якого було заповнено трудову книжку. Як слідує з паспортних даних датою народження позивача є ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дата народження ОСОБА_1 на титульній сторінці її трудової книжки зазначена не повністю.

Зазначення лише року народження працівника замість повної дати його народження відповідно до паспортних даних, на титульній сторінці трудової книжки, при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування спірних періодів до стажу його роботи.

З копії трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 судом встановлено, що у відомостях про роботу наявні відповідні записи про її роботу в період з 08.05.1993 по 08.06.2004 членом селянської спілки «Дружба» в будівничу ланку (запис №№1-3 трудової книжки серії НОМЕР_2 ), який 11.02.2000 реорганізовано у приватну агроспілку «Дружба» (запис №2 трудової книжки серії НОМЕР_2 ).

У вказаній трудовій книжці колгоспника усі записи за спірний період внесені відповідно до норм чинного законодавства, засвідчені підписом уповноваженої особи та печаткою роботодавця. Записи про періоди роботи не містять жодних виправлень. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи відповідачами суду не надано.

Таким чином, вказаною трудовою книжкою колгоспника підтверджено, що позивач з 08.05.1993 по 08.06.2004 працювала у селянській спілці «Дружба», який згодом реорганізовано у приватну агроспілку «Дружба»

Відповідно до частини другої статті 56 Закону №1788-XII при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

У трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 містяться записи щодо трудової участі позивача в громадському господарстві, а саме щодо виконання річного мінімуму за 1993 по 2004 роки, та із вказаних записів судом встановлено, що позивач у 1993 році виконала річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 323, при прийнятому колгоспом річному мінімумі трудової участі в громадському господарстві 220; у 1994 році - виконала річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 221, при прийнятому колгоспом річному мінімумі трудової участі в громадському господарстві 180; у 1995 році - виконала річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 236, при прийнятому колгоспом річному мінімумі трудової участі в громадському господарстві 180; у 1996 році - виконала річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 185, при прийнятому колгоспом річному мінімумі трудової участі в громадському господарстві 180; у 1997 році - виконала річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 178, при прийнятому колгоспом річному мінімумі трудової участі в громадському господарстві 180; у 1998 році - виконала річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 174, при прийнятому колгоспом річному мінімумі трудової участі в громадському господарстві 140; у 1999 році - виконала річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 140, при прийнятому колгоспом річному мінімумі трудової участі в громадському господарстві 140; у 2000 році - виконала річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 134, при прийнятому колгоспом річному мінімумі трудової участі в громадському господарстві 140; у 2001 році - виконала річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 163, при прийнятому колгоспом річному мінімумі трудової участі в громадському господарстві 140; у 2002 році - виконала річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 165, при прийнятому колгоспом річному мінімумі трудової участі в громадському господарстві 140; у 2003 році - виконала річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 131, при прийнятому колгоспом річному мінімумі трудової участі в громадському господарстві 140; у 2004 році - виконала річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 0, при прийнятому колгоспом річному мінімумі трудової участі в громадському господарстві 140.

Додатково архівними довідками трудового архіву Іваничівської селищної ради підтверджено стаж роботи в селянській спілці «Дружка» за 1993-2003 роки, зокрема:

- архівною довідкою від 11.05.2023 №226-01-15 підтверджено стаж кількість відпрацьованих людино-днів, зокрема за 1993 рік відпрацьовано 232 людино-днів за рік, при встановленому мінімумі 220 людино-днів; за 1994 рік відпрацьовано 221 людино-днів за рік, при встановленому мінімумі 180 людино-днів; за 1995 рік відпрацьовано 236 людино-днів за рік, при встановленому мінімумі 180 людино-днів; за 1996 рік відпрацьовано 185 людино-днів за рік, при встановленому мінімумі 180 людино-днів; за 1997 рік відпрацьовано 178 людино-днів за рік, при встановленому мінімумі 170 людино-днів; за 1998 рік відпрацьовано 174 людино-днів за рік, при встановленому мінімумі 140 людино-днів; за 1999 рік відпрацьовано 140 людино-днів за рік, при встановленому мінімумі 140 людино-днів; за 200 рік відпрацьовано 134 людино-днів за рік, при встановленому мінімумі 140 людино-днів, при цьому, зазначено, що причини невиконання такого річного мінімуму наказ від 24.01.2001; за 2001 рік відпрацьовано 163 людино-днів за рік, при встановленому мінімумі 140 людино-дні; за 2002 рік відпрацьовано 165 людино-днів за рік, при встановленому мінімумі 140 людино-днів; за 2003 рік відпрацьовано 131 людино-днів за рік, при встановленому мінімумі 140 людино-днів, при цьому, зазначено, що причини невиконання такого річного мінімуму наказ від 14.02.2003;

- архівною довідкою від 11.05.2023 №227/01-15 підтверджено нараховану заробітну плату за 1994-1998 роки позивачу ОСОБА_1 в селянській спілці «Дружба».

Окрім вищезазначеного, у трудовій книжці позивача також зазначено період перебування на обліку у центрі зайнятості з 18.06.2004 по 13.06.2005 (запис №№4-5 трудової книжки серії НОМЕР_2 ), з 05.07.2006 по 01.08.2006 на сезонній роботі по обробці цукрового буряку в ФГ «Урожай Плюс» (запис №№6-7 трудової книжки серії НОМЕР_2 ), період перебування на обліку у центрі зайнятості з 01.03.2007 по 24.02.2008 (запис №№8-9 трудової книжки серії НОМЕР_2 ).

Відтак, суд приходить до висновку, що до страхового стажу позивача підлягають зарахуванню спірні періоди трудової діяльність та періоди, коли виплачувалася допомога по безробіттю, які зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , незважаючи на допущене неповне зазначення дати народження ОСОБА_1 на титульній сторінці трудової книжки.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на наведені норми обов`язок щодо заповнення та ведення трудових книжок осіб, працевлаштованих на підприємствах, установах, організаціях, покладається саме на відповідальну особу такого підприємства, установи, організації.

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства; вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питань з призначення пенсії за віком.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а сформовано висновки, відповідно до яких підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд наголошує, що всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Також суд зазначає, що наявність в органу Пенсійного фонду сумнівів у достовірності відомостей в поданих документах може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак це не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

Такі висновки сформовані у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі №127/9055/17. Як зазначив Верховний Суд, наявність в органів, що призначають пенсію, права вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено пунктом 4.7 Порядку №22-1.

У свою чергу суд перевіряє, зокрема, чи діяв орган Пенсійного фонду добросовісно та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, оскільки усі спірні періоди роботи позивача підтверджено її трудовою книжкою серії НОМЕР_6 від 01.08.1979 та трудовою книжкою колгоспника серії НОМЕР_7 від 17.08.1995, а також додатково архівними довідками трудового архіву Горхівської міської ради від 22.05.2023 №195/01-26, Комунальної установи «Трудовий архів Іваничівської селищної ради» від 11.05.2023 №227/01-15, від 11.05.2023 №226/01-15, тому суд вважає, що відповідачем-1 безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача повністю усі періоди роботи згідно трудових книжок (зокрема згідно форми РС-право пенсійним органом лише частково враховано період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_6 від 01.08.1979, який пересікається з періодом догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, а саме з 28.11.1983 по 05.01.1986; в селянській спілці «Дружба» згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 зараховано лише час роботи за фактичною тривалістю при тому, що позивачем виконувався встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві, а також частково врахований період з 01.06.2007 по 20.02.2008 під час виплати допомоги по безробіттю).

Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з положеннями частини третьої 3 статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: … 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); … 5) добросовісно; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно пункту 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів на підставі рішення органу, що призначає пенсію.

Оцінюючи ситуацію, в якій опинилася позивач, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ у Київській області, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та не зараховуючи до страхового стажу повністю періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1979 з 01.08.1979 по 05.01.1986 та згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 17.08.1995, проявив надмірний формалізм, діяв з порушенням принципів, визначених пунктами 3, 5, 8 частини третьої статті 2 КАС України, адже за сукупністю усіх доказів мав можливість для зарахування до страхового стажу всіх, а не вибіркових періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1979 та згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 від 17.08.1995, зокрема в сільській спілці «Дружба», в якій чітко зазначено займану позивачем у вказаній період посаду, а також встановлений мінімум трудової участі в господарському господарстві та виконання позивачем річного мінімуму трудової участі в господарському господарстві на такій посаді, а також всі періоди, коли виплачувалася допомога по безробіттю, а не лише їх частину.

Враховуючи те, що відповідачем-1 належним чином не були досліджені та взяті до уваги всі відомості (записи), які містяться у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.08.1979 та у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 17.08.1995 для підтвердження наявного страхового стажу для призначення пенсії за віком та, як наслідок, не надано їм належної оцінки, тому суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Київській області від 15.06.2023 №08 є необгрунтованим, відтак позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення, виходячи з наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, підлягають задоволенню.

Разом з тим, при вирішенні позовних вимог зобов`язального характеру суд враховує, що за змістом статті 26 Закону №1058-IV однією з обов`язкових умов для призначення пенсії за віком є наявність необхідного страхового стажу (у даному випадку не менше 29 років).

Суд також наголошує на тому, що за приписами статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду.

З оскаржуваного рішення ГУ ПФУ у Київській області від 15.06.2023 №08 про відмову у призначенні пенсії вбачається не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи, зазначених у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.08.1979 та вибіркового врахування періодів роботи по трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 17.08.1995.

Проте, у вказаному рішенні не було надано оцінки щодо наявності у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком, за умови зарахування до страхового стажу усіх періодів роботи зазначених у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.08.1979 та періодів роботи по трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 17.08.1995, та іншими поданими документами.

З урахуванням наведеного, за відсутності правової оцінки, наданої територіальним органом Пенсійного фонду України щодо наявності усіх умов (зокрема, наявності необхідного страхового стажу не менше 29 років, за умови зарахування до страхового стажу періодів роботи по трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.08.1979 та періодів роботи по трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 17.08.1995) для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, суд позбавлений у межах цієї справи можливості дійти категоричного висновку про наявність у позивача права на призначення вказаної пенсії.

Відтак, позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії належить задовольнити частково у спосіб прийняття судом рішення про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.06.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01.08.1979 по 05.01.1986, зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.08.1979, та повністю періоди роботи, зазначені у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 17.08.1995, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та про відмову у задоволенні решти позовних вимог (про зобов`язання призначити пенсію за віком).

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, оскільки права позивача були порушені саме рішенням ГУ ПФУ в Київській області від 15.06.2023 №08, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Київській області судовий збір, сплачений в сумі 1073,60 грн квитанцією від 26.07.2023, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 536,80 грн.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії від 15 червня 2023 року №08.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 червня 2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01.08.1979 по 05.01.1986, зазначений у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.08.1979, та повністю періоди роботи, зазначені у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 17.08.1995, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м.Фастів, вул.Саєнка Андрія, 10, ідентифікаційний код 22933548)

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826).

Суддя О. О. Андрусенко